Aluata
Alouatta ![]() | |
---|---|
![]() Alouatta guariba ![]() | |
Enregistrament | |
![]() | |
Dades | |
Hàbitat | parc natural Brownsberg ![]() |
Període | |
Recent[1] | |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Mammalia |
Ordre | Primates |
Família | Atelidae |
Subfamília | Alouattinae |
Gènere | Alouatta ![]() Lacépède, 1799 |
Tipus taxonòmic | Simia belzebul ![]() |
Espècies | |
| |
Distribució | |
![]() ![]() |
Els aluates (Alouatta), també coneguts com a mones udoladores o udoladors,[2] són l'únic gènere vivent de la subfamília dels aluatins i són uns dels micos del Nou Món més grossos. Actualment se'n reconeixen una quinzena d'espècies. Anteriorment se'ls classificava dins la família dels cèbids, però avui en dia se'ls classifica a la família dels atèlids. Són nadius dels boscos de Sud-amèrica i Centreamèrica. Viuen en grups d'uns divuit individus. Les amenaces pels aluates inclouen la caça que se'n fa per utilitzar-los com a aliment o per posar-los en captivitat.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Aluata
- ↑ Entrada «Alouatta palliata» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
- ↑ «Aluata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.