Amebosi
![]() ![]() | |
Tipus | disenteria per protozous, infecció amebiana, protozoosi, malaltia de transmissió hídrica i malaltia ![]() |
---|---|
Especialitat | infectologia ![]() |
Clínica-tractament | |
Símptomes | diarrea, sang en la femta, raspberry jelly stool (en) ![]() ![]() ![]() |
Exàmens | exploració física, hemograma, coprocultiu, microscòpia òptica, rectoscopy (en) ![]() ![]() |
Tractament | antiprotozoari, operació quirúrgica i transfusió de sang ![]() |
Medicació cloroquina, paromomicina, metronidazole, emetina, minociclina, tinidazol, tilbroquinol (en) ![]() ![]() ![]() | |
Patogènesi | |
Transmissió patògena | transmissió fecal-oral ![]() |
Causat per | Entamoeba histolytica ![]() |
Classificació | |
CIM-11 | 1A36 ![]() |
CIM-10 | A06.9 i A06 ![]() |
CIM-9 | 006 i 006.9 ![]() |
Recursos externs | |
DiseasesDB | 4304 ![]() |
MedlinePlus | 000298 ![]() |
eMedicine | 212029 i 996092 ![]() |
Patient UK | amoebiasis-pro ![]() |
MeSH | D000562 ![]() |
UMLS CUI | C0002438 ![]() |
DOID | DOID:9181 ![]() |
L'amebosi o amebiasi és una protozoosi provocada per l'ameba Entamoeba histolytica.[1][2] El terme amebosi a vegades s'utilitza incorrectament per referir-se a una infecció per una altra ameba, però en rigor s'hauria de reservar per a la infecció per Entamoeba histolytica. Hi ha amebes intestinals no patògenes.[3]
La infecció gastrointestinal pot o no ser simptomàtica, i pot romandre latent en una persona infectada durant uns quants anys, es creu que l'amebosi provoca unes 70,000 morts al món per any.[4] Els símptomes es poden estendre des de la diarrea suau fins a disenteria amb sang i moc a la femta. La E. histolytica és normalment un organisme comensal.[5] Les infeccions severes (conegudes com a amebosi invasiva o fulminant) ocorren en les dues formes essencials. La invasió de l'intestí provoca disenteria amèbica o colitis amèbica.[6] Si el paràsit arriba al flux sanguini es pot difondre a tot del cos, freqüentment va a parar al fetge on hi provoca abscessos. Els abscessos de fetge poden succeir sense desenvolupament previ de disenteria amèbica. L'individu infectat quan no presenta cap símptoma és un portador, capaç d'estendre el paràsit a altres amb pràctiques higièniques pobres.
Transmissió
L'amebosi és normalment transmesa per la via fecal-oral, però també es pot transmetre indirectament a través de contacte amb mans o objectes bruts tant com pel contacte anal-oral i -a vegades- oral-oral. La infecció s'estén a través d'ingestió dels quists del paràsit, una estructura semiinactiva i robusta trobada en la femta. Qualsevol ameba no enquistada, o trofozoït, mor de pressa després de deixar el cos però també pot ser present en la femta: aquestes són rarament una font d'infeccions noves. Ja que l'ameba es transmet a través de menjar contaminat i aigua, és sovint endèmica en regions del món amb sistemes de sanejament moderns limitats, incloent-hi Mèxic, Amèrica Central, Àsia meridional, i Àfrica.[7]
La disenteria amèbica es confon sovint amb la "diarrea del viatger"; de fet, la majoria de diarrees del viatger són de causa bacteriana o vírica.[8]
Referències
- ↑ WHO «Amoebiasis. Report of a WHO Expert Committee». World Health Organ Tech Rep Ser, 421, 1969, pàg. 1–52. PMID: 4978968.
- ↑ WHO «WHO/PAHO/UNESCO report. A consultation with experts on amoebiasis. Mexico City, Mexico 28–29 January 1997.». . PMID: 9197085.
- ↑ Sard, BG; Navarro, RT; Esteban Sanchis, JG «Amebas intestinales no patógenas: una visión clinicoanalítica» (en castellà). Enferm Infecc Microbiol Clin, 2011 Mar; 29 Suppl 3, pp. 20-28. DOI: 10.1016/S0213-005X(11)70023-4. PMID: 21458707 [Consulta: 26 juny 2016].
- ↑ WHO. Life in the 21st Century: a vision for all. The World Health Report 1998.. World Health Organization, Geneva, Switzerland, 1998.
- ↑ Haque R, Mondal D, Duggal P, et al. «Entamoeba histolytica infection in children and protection from subsequent amebiasis». Infection & Immunity, 74, 2, 2006, pàg. 904–909. DOI: 10.1128/IAI.74.2.904-909.2006. PMC: 1360358. PMID: 16428733.
- ↑ Dans, LF; Martínez, EG «Amoebic dysentery» (en anglès). BMJ Clin Evid, 2007 Jan 1; 2007, pp. pii: 0918. PMID: 19454043 [Consulta: 11 juliol 2016].
- ↑ Ryan KJ, Ray CG (editors). Sherris Medical Microbiology. 4a edició. McGraw Hill, 2004, p. 733–8. ISBN 0-8385-8529-9.
- ↑ Yates, J «Traveler's diarrhea» (en anglès). Am Fam Physician, 2005 Jun 1; 71 (11), pp. 2095-2100. PMID: 15952437 [Consulta: 17 juliol 2016].
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- R. López-Vélez, E. Martín Echavarría, J.A. Pérez Molina. «Guía de enfermedades infecciosas importadas» p. 47-50. Ministerio de Sanidad y Consumo, 2008.
- Dr. Dale Dingley. «The Intestinal Protozoa» p. 1-15. Austin Community College. MLAB 1331, 2003.(en anglès) Consulta: 26 juny 2016