Antonio Guzmán Blanco
![]() | |||||||||||||||||
Biografia | |||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Naixement | 20 febrer 1829 ![]() Maracay (Veneçuela) ![]() | ||||||||||||||||
Mort | 28 juliol 1899 ![]() París ![]() | ||||||||||||||||
Sepultura | cementiri de Passy Panteó Nacional de Veneçuela ![]() | ||||||||||||||||
President de Veneçuela | |||||||||||||||||
27 d'abril de 1870 – 27 de febrer de 1877 | |||||||||||||||||
← Guillermo Tell Villegas Francisco Linares Alcántara → | |||||||||||||||||
President de Veneçuela | |||||||||||||||||
26 de febrer de 1879 – 26 d'abril de 1884 | |||||||||||||||||
← José Gregorio Valera Joaquín Sinforiano Crespo → | |||||||||||||||||
President de Veneçuela | |||||||||||||||||
15 de setembre de 1886 – 8 d'agost de 1887 | |||||||||||||||||
← Joaquín Sinforiano Crespo Hermógenes López → | |||||||||||||||||
Dades personals | |||||||||||||||||
Formació | Universitat Central de Veneçuela ![]() | ||||||||||||||||
Activitat | |||||||||||||||||
Ocupació | militar i polític | ||||||||||||||||
Activitat | 1859 ![]() | ||||||||||||||||
Partit | Gran Partido Liberal de Venezuela | ||||||||||||||||
Carrera militar | |||||||||||||||||
Rang militar | general ![]() | ||||||||||||||||
Família | |||||||||||||||||
Cònjuge | Ana Teresa Ibarra ![]() | ||||||||||||||||
Fills | César Zumeta ![]() | ||||||||||||||||
Premis
| |||||||||||||||||
Signatura ![]() ![]() | |||||||||||||||||
![]() ![]() | |||||||||||||||||
Llista
|
Antonio José Ramón de la Trinidad y María Guzmán Blanco (Caracas, Veneçuela, 20 de febrer de 1829 - París, França, 28 de juliol de 1899), conegut com L'Il·lustre Americà, va ser un militar, estadista, cabdill, diplomàtic, advocat i polític veneçolà, partícip i general durant la Guerra Federal i president del país en tres ocasions (1870-1877, 1879-1884, i 1886-1888).[1]
Ha estat considerat com el més gran exemple o representació de l'Autócrata Il·lustrat, donada la seva innegable capacitat per promoure el progrés al seu país, la seva extraordinària preparació i el seu ampli bagatge cultural, però sempre amb la plena intenció de concentrar el poder en la seva persona, creant una extraordinària hegemonia[2] política sobre el país que es va estendre durant gairebé dues dècades.[3]
Va pertànyer al corrent denominat «Liberalisme Groc», el qual ell mateix desencadena i consolida al llarg de la seva hegemonia i que li va permetre estendre les seves influències polítiques fins als últims governs pertanyents a aquesta, com van ser els de: Juan Pablo Rojas Paúl, Raimundo Andueza Palacio, Joaquín Crespo i Ignacio Andrade, acabant amb la caiguda d'aquest últim en 1899, a causa de la Revolució Liberal Restauradora, que li permet a Cipriano Castro ascendir al poder.[4][5]
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Analítica Arxivat 2005-04-04 a Wayback Machine.
- Analítica Arxivat 2005-04-04 a Wayback Machine.
- Appletons' Cyclopædia of American Biography
- Arias Amaro, Alberto (2004) Historia de la República Bolivariana de Venezuela.
- Arráiz Lucca, Rafael (2008) Historia Contemporánea de Venezuela.
- Encyclopædia Britannica, Inc.(2010) Encyclopædia Britannica. Biografia d'Antonio Guzmán Blanco.
- Cadena Capriles (2000) Cuadernos de la Historia de Venezuela. El Guzmanato. p.337- 352. Cadena Capriles. Caracas, Veneçuela.
- Grup Editorial Venelibros (2001) Nueva Historia de Venezuela. Grup Editorial Venelibros. Caracas, Venezuela.
- Grup Oceano (2000)Gran Enciclopedia del Siglo XXI. Grup Oceaano. Barcelona, Espanya.
- Herrera Luque, Francisco (2001) Los Cuatro Reyes de la Baraja. Editorial Grijalbo. Caracas, Veneçuela.
Referències
Precedit per: Guillermo Tell Villegas | President de Veneçuela 1870-1877 | Succeït per: Francisco Linares Alcántara |
Precedit per: José Gregorio Valera | President de Veneçuela 1879-1884 | Succeït per: Joaquín Sinforiano Crespo |
Precedit per: Joaquín Sinforiano Crespo | President de Veneçuela 1886-1887 | Succeït per: Hermógenes López |