Arturo Pérez-Reverte Gutiérrez
![]() (2016) ![]() | |
Nom original | (es) Arturo Pérez-Reverte ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 25 novembre 1951 ![]() Cartagena (Espanya) ![]() |
Religió | Ateisme ![]() |
Formació | Universitat Complutense de Madrid - periodisme Colegio Marista La Sagrada Familia (en) ![]() IES Isaac Peral (en) ![]() ![]() |
Activitat | |
Ocupació | corresponsal de guerra, reporter, presentador de televisió, redactor en cap, escriptor, periodista ![]() |
Activitat | 1986 ![]() |
Ocupador | Radiotelevisió Espanyola (1985–1994) Diario Pueblo (1973–1984) ![]() |
Membre de | |
Gènere | Novel·la, novel·la històrica, ficció detectivesca, novel·la bèl·lica i novel·la còmica ![]() |
Influències | Francisco de Quevedo i Alexandre Dumas ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Fills | Carlota Pérez-Reverte ![]() |
Premis
| |
Signatura ![]() ![]() | |
Lloc web | perezreverte.com ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Arturo Pérez-Reverte Gutiérrez (Cartagena, 25 de novembre de 1951) és un periodista i escriptor espanyol en llengua espanyola. És també membre de la Reial Acadèmia Espanyola des de 2003.[1]
Biografia
És llicenciat en periodisme i exercí de reporter de guerra durant 21 anys (1973-1994), primer al Diario Pueblo i després a Televisió Espanyola. Com a corresponsal de guerra, va cobrir conflictes armats a Xipre, el Líban, Eritrea, el Sàhara, les Malvines, El Salvador, Nicaragua, el Txad, Líbia, el Sudan, Moçambic, Angola, el Golf Pèrsic, Croàcia i Bòsnia, entre d'altres. Des de 1991 és columnista d'El Semanal, el suplement dominical del diari ABC i d'altres capçaleres del Grup Vocento.
Mentre cobria la guerra d'Eritrea de 1977 va desaparèixer durant uns mesos i va sobreviure gràcies a l'ajut de la guerrilla. Aquests fets el van inspirar per escriure la novel·la Territorio comanche. També ha col·laborat amb Jot Down.[2]
Va iniciar la seva carrera com a escriptor el 1986, amb la publicació d'El mestre d'esgrima. Aquesta i d'altres novel·les seves, com La taula de Flandes, El club Dumas i El capità Alatriste han estat versionades al cinema amb èxit. Com a guionista, va rebre el Goya al millor guió adaptat per a El maestro de esgrima.
Obres literàries
Narrativa
- El húsar (1986, Akal)
- El mestre d'esgrima (1988, Mondadori)
- La taula de Flandes (1990, Alfaguara)
- El club Dumas o L'ombra de Richelieu (1993, Alfaguara)
- La sombra del águila (1993, Alfaguara)
- Territorio comanche (1994, Ollero y Ramos)
- Un asunto de honor (Cachito) (1995, Alfaguara)
- La pell del tambor (1995, Alfaguara)
- La carta esférica (2000, Alfaguara)
- La Reina del Sud (2002, Alfaguara)
- Cabo Trafalgar (2004, Alfaguara)
- El pintor de batallas (2006, Alfaguara)
- Un día de cólera (2007, Alfaguara)
- Ojos azules (2009, Seix Barral)
- El asedio (2010, Alfaguara)[3]
- El francotirador paciente (2013, Alfaguara)
- Hombres buenos (2015, Alfaguara)
- Los perros duros no bailan (2018, Alfaguara)
- Sidi (2019, Alfaguara)
- Línea de fuego (2020, Alfaguara)
- El Italiano (2021, Alfaguara)
Sèrie Les aventures del capità Alatriste
- El capità Alatriste (1996, Alfaguara)
- Limpieza de sangre (1997, Alfaguara)
- El sol de Breda (1998, Alfaguara)
- El oro del rey (2000, Alfaguara)
- El caballero del jubón amarillo (2003, Alfaguara)
- Corsarios de Levante (2006, Alfaguara)
- El puente de los asesinos (2010, Alfaguara)
Sèrie Falcó
- Falcó (2016, Alfaguara)
- Eva (2017, Alfaguara)
- Sabotaje (2018, Alfaguara)
Recopilatoris d'articles de premsa
- Patente de corso (1998, Alfaguara) (articles de 1993 a 1998)
- Con ánimo de ofender (2001, Alfaguara) (1998-2001)
- No me cogeréis vivo (2005, Alfaguara) (2001-2005)
- Cuando éramos honrados mercenarios (2009, Alfaguara) (2005-2009)
- Los barcos se pierden en tierra: textos y artículos sobre barcos, mares y marinos (2011, Alfaguara) (1994-2011)
Referències
- ↑ Miguel Mora. «Arturo Pérez-Reverte entra en la Academia» (en castellà). El País, 24-01-2003. [Consulta: 29 abril 2010].
- ↑ Rodríguez Rodríguez, Jorge Miguel; albalad Aiguabella, José María. «El periodisme narrativo en la era de internet». A: Crónica y mirada. Madrid: Libros del KO, 2013, p. 115. ISBN 978-84-16001-01-9.
- ↑ Jacinto Antón. «Un 'Asedio' de aventura, intriga y amor» (en castellà). El País, 12-11-2009. [Consulta: 29 abril 2010].
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Web oficial de Pérez-Reverte (castellà)
Premis i fites | ||
---|---|---|
Precedit per: Manuel Alvar López | ![]() Acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola Cadira T 2003- | Succeït per: ' |
Precedit per: Antonio Muñoz Molina Los herederos | Premi César González-Ruano 2003 | Succeït per: Francisco Rodríguez Adrados Palabras como chicles |