Astarte
![]() ![]() | |
Tipus | deïtat de la fertilitat deïtat de la guerra deïtat grega ![]() |
---|---|
Context | |
Mitologia | religió cananea, mitologia fenícia, mitologia sumèria, religió ugarítica i religió a Cartago ![]() |
Dades | |
Gènere | femení ![]() |
Família | |
Cònjuge | Baal ![]() |
Fills | Melcart ![]() |
Altres | |
Part de | religió cananea ![]() |
Domini | fertilitat, sexualitat i guerra ![]() |
Equivalent | Inanna, Afrodita, Ixtar i Baaltis ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8c/East_Jerusalem_Batch_2_%2835%29.jpg/220px-East_Jerusalem_Batch_2_%2835%29.jpg)
Astarte[1][2](en grec, Ἀστάρτη Astártē; en fenici, 𐤏𐤔𐤕𐤓𐤕 [ˁštrt] Aixtart) era una deïtat fenícia d'origen mesopotàmic. Els sumeris l'anomenaven Inanna, mentre que els accadis la coneixien amb el nom d'Ixtar.[3] Totes elles estan identificades amb el planeta Venus. Era la divinitat de l'amor sensual i fecunditat i també del pansiment, carestia i mort. Amb el temps, es va tornar en dea de la guerra i rebia cultes sanguinaris dels seus devots. Se solia representar nua o tot just coberta amb vels, amb una flor en una mà i una serp en l'altra, i dempeus sobre un lleó. Era verge. A Ugarit era la patrona de la caça. Va ser venerada a tot el Llevant i el seu culte va arribar fins la Península Ibèrica. El seu nom sol trobar-se en l'Antic Testament, en la forma plural Aixtarot.[4]
Altres divinitats identificades amb Astarte
S'identifiquen amb Astarte:
- Aixera
- Athar: divinitat de la fecunditat i la pluja a l'Aràbia del sud.
- Ixtar: divinitat de Mesopotàmia.
- Astoret: divinitat de la fertilitat i de l'amor sexual, deïtat principal dels cananeus.
- Astar: divinitat d'Abissínia (actual Etiòpia).
- Dèrceto o Siriadea: divinitat assíria de la fecunditat i la fertilitat.[5][6]
Divinitat complementària
La divinitat masculina complementària és Baal, que simbolitza la part masculina.
Referències
- ↑ Raurell, Frederic; Roure, Damià; Tragan, Pius-Ramon. Tradició i traducció de la paraula: miscellània Guiu Camps. L'Abadia de Montserrat, 1993. ISBN 978-84-7826-426-1.
- ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 369. ISBN 9788441224223.
- ↑ Merlin Stone. "When God Was A Woman". (Harvest/HBJ 1976)
- ↑ K. van der Toorn, Bob Becking, Pieter Willem van der Horst, Dictionary of Deities and Demons in the Bible, p. 109-10.
- ↑ A., Schütte-Maischatz, «Syria Dea» (en anglès). Brill's New Pauly.
- ↑ Budin, Stephanie L. «A Reconsideration of the Aphrodite-Ashtart Syncretism». Numen, 51, 2, 2004.
Bibliografia
- Donald Harden, The Phoenicians (2a edició, revisada, Londres, Penguin 1980). ISBN 0-14-021375-9
- Georges Daressy, Statues de Divinités, (CGC 38001-39384), vol. II (Cairo, Imprimerie de l'Institut français d'archéologie orientale, 1905).
- Gerd Scherm, Brigitte Tast, Astarte und Venus. Eine foto-lyrische Annäherung (Schellerten 1996), ISBN 3-88842-603-0.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)