Bhaktivedanta Swami Prabhupada
![]() ![]() | |
Nom original | (bn) অভয়চরণারবিন্দ ভক্তিবেদান্ত স্বামীপ্রভুপাদ ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 1r setembre 1896 ![]() Calcuta (Índia) ![]() |
Mort | 14 novembre 1977 ![]() Vrindavan (Índia) ![]() |
Sepultura | Krishna Balaram Mandir ![]() |
Religió | Hinduisme ![]() |
Formació | Scottish Church College ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Filosofia i cultura de l'Índia ![]() |
Ocupació | escriptor, traductor, filòsof ![]() |
Enaltiment | |
| |
Festivitat | 1933 ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Lloc web | prabhupada.net ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Abhay Charanaravinda Bhaktivedanta Swami Prabhupada (en bengalí: অভয চরণারবিন্দ ভক্তিবেদান্ত স্বামীপ্রভুপাদ; en sànscrit: अभय चरणारविन्द भक्तिवेदान्त स्वामी प्रभुपादः; nascut Abhay Charan De), (Calcuta, 1 de setembre de 1896 – Vrindavan, 14 de novembre de 1977[1]) fou un mestre espiritual (guru) del Vaixnavisme Gaudiya i el fundador (acarya) de l'Associació Internacional per a la Consciència de Krixna,[2] popularment coneguda per "Hare Krixna".[3][4][5][6][7] Els membres del moviment ISKCON veuen Bhaktivedanta Swami com un representant i missatger de Krishna Chaitanya.[8]
Nascut en una família de Subarna Banik[9] a Calcuta, es va educar a l'Escola de l'Església Escocesa.[10] Abans d'adoptar la vida de renúncia d'un novici (vanaprastha) el 1950,[11] estava casat amb fills i era propietari d'un petit negoci farmacèutic.[12][13] El 1959, va fer un vot de renúncia (sannyasa) i va començar a escriure comentaris sobre les escriptures Vaishnava.[14] En els seus darrers anys, com a monjo Vaishnava itinerant, es va convertir en un comunicador influent de la teologia de Gaudiya Vaishnava sampradaya a l'Índia i específicament a Occident a través del seu lideratge d'ISKCON, fundat el 1966.[15][16] Com a fundador d'ISKCON, "va sorgir com una figura important de la contracultura occidental, atraient a milers de joves nord-americans".[17] Va ser criticat per grups anti-cultes, però va ser ben considerat pels estudiosos religiosos, com J. Stillson Judah, Harvey Cox, Larry Shinn i Thomas Hopkins, que van lloar les traduccions de Bhaktivedānta Swāmi i van defensar el grup contra les imatges distorsionades dels mitjans i les interpretacions errònies.[18] Els líders religiosos d'altres institucions de Gaudiya Vaishnava també li van donar crèdit pels seus èxits.[19]
Ha estat descrit com un líder carismàtic que va tenir èxit a l'hora de sumar seguidors a molts països com els Estats Units, Europa i l'Índia.[20][21] La seva missió era propagar per tot el món el Gaudiya Vaishnavism, una escola d'hinduisme vaisnavita que li havia ensenyat el seu guru, Bhaktisiddhanta Sarasvati.[15] Després de la seva mort el 1977, ISKCON, la societat que va fundar basada en una forma de Krishnaisme hindú utilitzant el Bhagavata Purana com a escriptura central, va continuar creixent. El febrer de 2014, l'agència de notícies d'ISKCON va informar que havia arribat a una fita de distribució de més de mig milió dels seus llibres des de 1965. La seva traducció i comentari del Bhagavad Gita, titulat Bhagavad-gītā As It Is, és considerat pels seguidors d'ISKCON i molts estudiosos vèdics com la millor traducció de bona fe de les obres literàries Vaishnava.[5][6][7] [22]
Monuments
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1a/Prabhupada%27s_Palace_of_Gold_at_New_Vrindaban.jpg/220px-Prabhupada%27s_Palace_of_Gold_at_New_Vrindaban.jpg)
Els membres d'ISKCON van construir una sèrie de samadhis o santuaris commemoratius a Bhaktivedanta Swami en memòria seva, el més gran a Mayapur i Vrindavan a l'Índia, així com temples als Estats Units. El Palau d'Or de Prabhupada va ser dissenyat i construït per devots de la comunitat de New Vrindavan i dedicat el 2 de setembre de 1979. L'any 1972, es pretenia que fos simplement una residència per a Bhaktivedanta Swami, però amb el pas del temps els plans van evolucionar fins a convertir-se en un palau ornamentat de marbre i or, que ara és visitat per pelegrins hindús cada any i és una peça central de la comunitat,[23]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- ↑ «Timeline of Srila Prabhupada's Life». «1896 - September 01 - Calcutta - took birth». «Timeline of Srila Prabhupada's Life - 1977». «November 14, 19:30 - Disappearance Day of Srila Prabhupada - age 81».
- ↑ Goswami et al. 1983, p. 986
- ↑ Melton, John Gordon. «Hare Krishna - Encyclopædia Britannica». www.britannica.com. Arxivat de l'original el 16/6/2008. [Consulta: 1r juny 2008]. (anglès)
- ↑ Who's Who in Religion. 2nd. Chicago, Illinois: Marquis Who's Who, 1977, p. 531. ISBN 0-8379-1602-X. «Prabhupada, A. C. Bhaktivedanta Swami, leader, Hare Krishna Movement. Founder, Internat. Soc. for Krishna Consciousness, 1965.»
- ↑ 5,0 5,1 «Hare Krishna» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 2003.
- ↑ 6,0 6,1 «His Divine Grace A.C. Bhaktivedanta Swami Prabhupada». prabhupada.krishna.com.
- ↑ 7,0 7,1 «Who is Srila Prabhupada?». berksbhaktiyoga.org.
- ↑ Satsvarupa dasa Goswami. Prabhupada: Messenger of The Supreme Lord. India: Bhaktivedanta Book Trust Publications, 1968, p. vi. ISBN 978-8189574307.
- ↑ «Interview with Srila Prabhupada's Grand-Nephew - Sankarsan Prabhu», 27-07-2017. Arxivat de l'original el 27 July 2017. [Consulta: 8 novembre 2021].
- ↑ Jones, Constance. Encyclopedia of Hinduism. New York: Infobase Publishing, 2007, p. 77–78. ISBN 978-0-8160-5458-9. Jones, Constance (2007). Encyclopedia of Hinduism. New York: Infobase Publishing. pp. 77–78. ISBN 978-0-8160-5458-9.
- ↑ Goswami 2002
- ↑ Rhodes 2001
- ↑ Goswami 2002
- ↑ Goswami 2002
- ↑ 15,0 15,1 Klostermaier 2007
- ↑ Ekstrand & Bryant 2004
- ↑ Klostermaier 2007
- ↑ Vasan & Lewis 2005
- ↑ Paramadvaiti, Swami B. A. «Branches of the Gaudiya Math». www.vrindavan.org. Arxivat de l'original el 4 July 2008. [Consulta: 30 maig 2008].
- ↑ Chryssides, George D. Max Weber Studies, 12, 2, 2012, pàg. 185–204. DOI: 10.15543/MWS/2012/2/4. JSTOR: 24579924.
- ↑ Shinn 1987
- ↑ Smullen, Madhava. «BBT reaches half a billion books distributed since 1965». ISKCON News, 12-02-2014. Arxivat de l'original el 3 de març 2014. [Consulta: 27 febrer 2014].
- ↑ Shinn & Bromley 1987
Bibliografia
- Harvey Cox. Hare Krishna, Hare Krishna: five distinguished scholars on the Krishna movement in the West.. New York: Grove Press, 1983.
- Klostermaier, Klaus K. Hinduism: a short history. Oxford: Oneworld Publications, 2000. ISBN 1-85168-213-9.
- Goswami, Satsvarupa dasa. Srila Prabhupada Lilamrta Vol 1–2. 2nd. Los Angeles: Bhaktivedanta Book Trust, 2002. ISBN 0-89213-357-0.
- Rhodes, Linda. The challenge of the cults and new religions. Grand Rapids, Mich: Zondervan, 2001. ISBN 0-310-23217-1.
- Klostermaier, Klaus K. A survey of Hinduism. 3rd. New York: State University of New York Press, 2007. ISBN 978-0-7914-7081-7.
- Ekstrand, Maria; Bryant, Edwin H. The Hare Krishna movement: the postcharismatic fate of a religious transplant. New York: Columbia University Press, 2004. ISBN 0-231-12256-X.
- Vasan, Mildred; Lewis, James P. Cults (contemporary world issues). Santa Barbara, Calif: ABC-CLIO, 2005. ISBN 1-85109-618-3.
- Shinn, Larry D «The future of an old man's vision. ISKCON in the twenty-first century». The Future of New Religious Movements, 1987, pàg. 123–140.
- Shinn, Larry D. The dark lord: cult images and the Hare Krishnas in America. Philadelphia: Westminster Press, 1987. ISBN 0-664-24170-0. OCLC 15017927.