Carl Craig
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 22 maig 1969 ![]() Detroit (Michigan) ![]() |
Formació | Cooley High School ![]() |
Activitat | |
Ocupació | discjòquei, productor discogràfic, músic de jazz ![]() |
Activitat | 1989 ![]() |
Gènere | House i tecno ![]() |
Instrument | Instrument de teclat, teclat, discjòquei i so ![]() |
Segell discogràfic | Planet E Communications (en) ![]() ![]() |
Lloc web | planet-e.net ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Carl Craig (Detroit, 22 de maig de 1969) és un productor de música electrònica, DJ i fundador del segell discogràfic Planet E Communications.[1] És reconegut internacionalment com una figura destacada i pionera en la segona onada d'artistes techno de la ciutat de Detroit a finals de la dècada del 1980 i principis de la del 1990.[2][3][4] Ha gravat amb el seu nom de pila i amb diversos àlies com Psyche, BFC i Innerzone Orchestra.[5]
Craig ha remesclat també artistes com Manuel Göttsching, Maurizio, Theo Parrish, Tori Amos i Depeche Mode.[6] Va ser nominat al premi Grammy 2008 pel seu remix de la cançó de Junior Boys «Like a Child».[7] Ha publicat enregistraments col·laboratius amb Moritz von Oswald (Recomposed, 2008) i Green Velvet (Unity, 2015).
Trajectòria
Carl Craig va néixer a Detroit el 22 de maig de 1969.[3] La seva mare era mestra i el seu pare carter.[4] Va assistir al Cooley High School on va desenvolupar el seu interès per la música. Va aprendre a tocar la guitarra i més tard es va interessar per la música de club a través del seu cosí Doug Craig, que treballava fent tasques d'il·luminació per a festes de la zona de Detroit. Després d'escoltar el programa de ràdio de Derrick May a l'emissora WJLB, Craig va començar a experimentar amb la gravació en un reproductor de cassets de doble platina.[3]
Des de 1989, Craig ha publicat enregistraments amb un gran nombre d'àlies com Psyche, BFC, 69, Paperclip People i Innerzone Orchestra.[3] Molts d'aquests primers llançaments de Psyche i BFC es van recopilar el 1996 a Elements 1989-1990.[8] Craig va fundar el seu propi segell discogràfic anomenat Planet E Communications el 1991[4] des d'on ha publicat discos d'altres artistes com Kevin Saunderson, Moodymann i Kenny Larkin.[9]
El seu primer àlbum d'estudi, Landcruising, es va publicar a Blanco y Negro Records el 1995.[3] El 1996, va publicar The Secret Tapes of Doctor Eich com a Paperclip People.[10] El 1997 va publicar More Songs About Food and Revolutionary Art[10][11] i el 1999 va llançar Programed amb el sobrenom d'Innerzone Orchestra.[10]
Craig va ser cocreador i director artístic del Detroit Electronic Music Festival el 2000 i el 2001,[12][13][14] i va tornar a ser-ho el 2010.[15][16] Craig va crear una instal·lació sonora, titulada Party/After-Party, que es va exhibir al museu d'art Dia Beacon el març de 2020.[17][18]
Pitchfork el va descriure com un «pioner del techno».[4] Craig s'ha apropat al techno inspirant-se en una àmplia gamma de gèneres musicals com el soul, el jazz, la new wave, la música industrial i el krautrock, mentre que els seus treballs han abastat estils basats en sintetitzadors modulars, breakbeat, house, clàssica i ambient techno.[6] En una entrevista del 2015 va citar The Electrifying Mojo, Prince, Kraftwerk, Juan Atkins i Jeff Mills com les principals influències en la seva música.[19]
La cançó de Craig de 1992 «Bug in the Bassbin», llançada amb el sobrenom d'Innerzone Orchestra, va ser recollida per punxadiscos com 4hero, Goldie i J Majik.[20] Al Regne Unit, els DJ van començar a punxar-la a 45 rpm en lloc de les 33 rpm previstes.[21] Segons Now, el tema «va acabar proporcionant inspiració i, en molts aspectes, escrivint el pla del que es convertiria en el drum and bass a Anglaterra».[21]
Discografia
Àlbums
- Landcruising (1995)
- The Secret Tapes of Doctor Eich (1996) (as Paperclip People)
- More Songs About Food and Revolutionary Art (1997)
- Programmed (1999) (as Innerzone Orchestra)
- The Album Formerly Known As... (2005)
- Recomposed (2008) (with Moritz von Oswald)
- Unity (2015) (with Green Velvet)
- Versus (2017)
Recopilacions
- The Sound of Music (1995) (as 69)
- Elements 1989-1990 (1996) (as Psyche/BFC)
- Designer Music V1 (2000)
- Abstract Funk Theory (2001)
- From the Vault: Planet E Classics Collection Vol. 1 (2006)
- The Legendary Adventures of a Filter King (2009) (as 69)
Mescles de DJ
- DJ-Kicks: Carl Craig (1996)
- House Party 013: A Planet E Mix (1999)
- Onsumothasheeat (2001)
- The Workout (2002)
- Fabric 25 (2005)
- The Kings of Techno (2006) (with Laurent Garnier)
- Sessions (2008)
- Masterpiece (2013)
- Detroit Love (2019)
EP
- 4 Jazz Funk Classics (1991) (as 69)
- Sound on Sound (1993) (as 69)
- Lite Music (1994) (as 69)
- The Floor EP (1996) (as Paperclip People)
- Just Another Day (2004)
- Paris Live (2007)
Referències
- ↑ Toland, Justin. «Carl Craig: once upon a time in Detroit (page 2 of 3)». Fact, February 8, 2011. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ Hinton, Patrick. «The 10 best 90s techno albums». Mixmag, September 29, 2017. [Consulta: August 19, 2019].
- ↑ 3,0 3,1 3,2 3,3 3,4 Nasrallah, Dimitri. «Carl Craig - Intergalactic Beats». Exclaim!, March 2008. Arxivat de l'original el April 20, 2008. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ 4,0 4,1 4,2 4,3 Fitzmaurice, Larry. «Carl Craig». Pitchfork, December 4, 2013. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ Lhooq, Michelle. «Carl Craig Took Me on a Tour of Detroit's Most Sacred Techno Landmarks». Vice, July 28, 2016. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ 6,0 6,1 Bush, John. «Carl Craig - Biography». AllMusic. [Consulta: November 6, 2015].
- ↑ «Carl Craig and Justice nominated for Grammys». Resident Advisor, December 10, 2007. [Consulta: August 18, 2019].
- ↑ «Planet E to reissue Carl Craig's juvenilia collection Elements 1989-1990». Fact, November 19, 2012. [Consulta: August 22, 2019].
- ↑ Orenstein, Carre. «Detroit Love lab LA takeover with Carl Craig and Stacey Pullen». Mixmag, December 16, 2014. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ 10,0 10,1 10,2 Cyclone. «5 albums that showcase Carl Craig's versatility». Red Bull, August 15, 2017. [Consulta: August 17, 2019].
- ↑ Patrin, Nate. «The 50 Best IDM Albums of All Time (page 3 of 5)». Pitchfork, January 24, 2017. [Consulta: August 17, 2019].
- ↑ Orenstein, Carre. «How well do you know the history of Movement Detroit?». Mixmag, May 19, 2016. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ «In gratitude». Metro Times, June 6, 2001. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ Schumacher-Rasmussen, Eric. «Carl Craig Fires Back At Festival Organizers Who Fired Him». VH1, May 14, 2001. Arxivat de l'original el March 23, 2007. [Consulta: November 14, 2006].
- ↑ Taylor, Ken. «Movement: Carl Craig is Back». XLR8R, May 22, 2009. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ «Versus by Carl Craig». Metacritic. CBS Interactive. [Consulta: August 17, 2019].
- ↑ Goldfine, Jael. «Partying in the Basement of Dia Beacon With Carl Craig». Paper, March 12, 2020. [Consulta: September 14, 2020].
- ↑ Brown, Harley. «Why Carl Craig at Dia:Beacon is a Groundbreaking Moment for American Art Institutions». Electronic Beats, August 10, 2020. [Consulta: September 14, 2020].
- ↑ «Watch Carl Craig discuss Detroit, Prince and his biggest influences». Fact, February 19, 2015. [Consulta: August 8, 2019].
- ↑ Parker, Tristan. «Carl Craig and Innerzone Orchestra». Clash, November 2, 2009. [Consulta: August 22, 2019].
- ↑ 21,0 21,1 Boles, Benjamin. «Carl Craig». Now, January 23, 2003. [Consulta: August 22, 2019].