Dafnis Balduz
![]() (2020) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 7 juny 1983 ![]() Vilanova i la Geltrú (Garraf) ![]() |
Nacionalitat | Catalunya |
Activitat | |
Ocupació | actor de cinema, actor ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Dafnis Balduz (Vilanova i la Geltrú, Garraf, 7 de juny de 1983) és un actor català de teatre, cinema i televisió, conegut per la sèrie de tv3 Ventdelplà o per les pel·lícules Forasters o Malnazidos.
Va estudiar Interpretació a l'Institut del Teatre de Barcelona, i cant al Conservatori Mestre Montserrat, entre altres escoles.[1] El 2008 va lliurar els premis del concurs de guions organitzat pel servei de Política Lingüística d'Andorra.[2] L'any 2009 va estar nominat al Premi Gaudí a la Millor interpretació masculina secundària pel seu paper a la pel·lícula Forasters, de Ventura Pons,[3] i a l'edició de l'any següent en va ser un dels presentadors. Guanyador del premi Cinema Gavia a millor actor de teatre per La Golondrina el 2021[cal citació] i del premi a millor actor a la XXVIII edició dels Premis Butaca per L'Oreneta.[cal citació]
Filmografia
Cinema
- 1999: La ciutat dels prodigis, de Mario Camus
- 2001: L'illa de l'holandès, de Sigfrid Monleón
- 2008: Forasters, de Ventura Pons
- 2008: Espléndido, curtmetratge de David Ciurana
- 2008: A las tres de la tarde, curtmetratge de Cristina Escoda
- 2009: Xtrems, d'Abel Folk i Joan Riedweg
- 2009: Tres dies amb la família, de Mar Coll
- 2009: Todas las familias felices, curtmetratge de Bruno Sarabia
- 2010: Lo más importante de la vida es no haber muerto, d'Olivier Pictet, Marc Recuenco i Pablo Martín Torrado
- 2010: La familia de mi novia, curtmetratge de Guillermo Chapa
- 2011: Mi ritual, curtmetratge de Dídac Cercerva.
- 2011: Mil cretins, de Ventura Pons
- 2012: Psychophony, de Xavier Berraondo
- 2015: Hablar, de Joaquim Oristrell
- 2015: Il papa della gente, de Daniele Luchetti
- 2019: Mientras dure la guerra, d'Alejandro Amenábar
- 2019: El cerro de los dioses, de Daniel M. Caneiro
- 2020: Malnazidos, de Javier Ruiz Caldera i Alberto de Toro
- 2020: Joc de nens, curtmetratge de Rubén Sánchez
- 2022: Les línies tortes de Déu, d'Oriol Paulo
Televisió
- 1998: Laberint d'ombres
- 1998: Dues dones, telefilm d'Enric Folch
- 2001: Pagats per riure, sèrie d'Agustí Vila
- 2003: Jugar a matar, telefilm d'Isidro Ortiz
- 2004: Hospital Central, episodi Fuegos artificiales
- 2005: Amar es para siempre. Diagonal TV. Antena3
- 2005-2010: Ventdelplà, sèrie de Josep Maria Benet i Jornet
- 2010: Ermessenda, minisèrie de Lluís Maria Güell
- 2010: Gavilanes. Gestmusic. Antena 3
- 2011: 14 d'Abril. Macià contra Companys. Minoria Absoluta. TV3
- 2012: Kubala Moreno i Manchón. Diagonal TV. TV3
- 2013: Desclassificats. Animals Films, Focus. TV3
- 2015: Llámame Francisco: La vida de un Papa
- 2015: Carlos, Rey Emperador. Diagonal TV. TVE
- 2016: Jo, Ramon Llull. TV3
- 2016: Nit i Dia. Mediapro. TV3
- 2017: El incidente. Boomerang TV. Antena3
- 2017: Velvet Colección. Bambú Producciones. Movistar +
- 2018: Amor de cans. Nova Producciones. IB3
- 2018: El día de mañana. Mod Producciones. Movistar +
- 2019: L'enigma Verdaguer, telefilm de Lluís Maria Güell
- 2019: Señoras del (H)AMPA. Mandarina Producciones, Mediaset. Telecinco
- 2020: Jo també em quedo a casa
- 2020: Dime quién soy. De Lorenzo producciones e inversiones. Movistar+
- 2020: Inés del alma mía. Boomerang TV. TVE. Amazon Prime
- 2020: Los favoritos de Midas. Netflix
Teatre
- 1994-1995: Perduts a Yonkers, de Neil Simon i direcció de Josep M. Porta
- 1996: El petit príncep, d'Antoine de Saint-Exupéry i direcció de Montse Obrador
- 1997: El somni d'una nit d'estiu, de William Shakespeare i direcció de Susanna García-Prieto
- 1997-1998: Telefills, direcció d'Albert Burgos
- 1997-1998: Els meus amics, el meu jardí, direcció de Lourdes Gonell
- 1997-1998: Tutti Frutti. Animacions per encàrrec de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú
- 1999: La comèdia de l'olla, direcció de Lourdes Gonell
- 1999: La barca nova, d'Ignasi Iglesias i direcció de Joan Castells, al Teatre Nacional de Catalunya
- 2000: Àtic, d'Àfrica Ragel i direcció d'Oriol Freixenet
- 2001: Nit al parc i direcció de Montse Obrador
- 2003: El Cafè de la Marina, d'Àngel Guimerà i direcció de Rafel Duran, al Teatre Nacional de Catalunya
- 2003-2004: Allegro, direcció de Montse Obrador
- 2004: Cortesans, de naixença, raça vil, direcció d'Alícia Gorina
- 2004: Trilogía en Nueva York, de Harvey Fierstein i direcció d'Òscar Molina, al Teatre Artenbrut
- 2004: Ser un altre, escrita i dirigida per Jordi Faura
- 2004: La doble inconstància, de Marivaux i direcció de Magda Puyo. Taller de l'Institut del Teatre
- 2005: Una més a la llista, de Xavier Durringer i direcció de Joan Anguera
- 2005: El misàntrop, de Molière i direcció d'Antonio Simón. Taller de l'Institut del Teatre
- 2005: Léon al desert dels prínceps, d'Antoine de Saint-Exupéry i direcció d'Òscar Intente
- 2005: Casa i jardí, d'Alan Ayckbourn i direcció de Ferran Madico
- 2006: Les dones sàvies, de Molière i direcció de Pau Monterde
- 2006: La fam, de Joan Oliver i direcció de Pep Pla, a la Sala Petita del Teatre Nacional de Catalunya
- 2006: Qui a casa torna, direcció d'Alex Dezón
- 2006-2007: L'illa dels esclaus, de Marivaux i direcció de Gemma Beltran. Companyia Dei Furbi
- 2007: Arguments, direcció de Ramon Simó i Vinyes. Taller de l'Institut del Teatre
- 2007: Requiem for Comaneci, direcció de Raquel Tomàs
- 2007: Arcàdia, de Tom Stoppard i direcció de Ramon Simó, a la Sala Petita del Teatre Nacional de Catalunya
- 2007: Mama Medea, de Tom Lanoye i direcció de Magda Puyo, al Teatre Romea
- 2008: Don Juan Tenorio lectura dramatitzada de l'obra de José Zorrilla i direcció de Carles Canut, al Teatre Romea
- 2008: Les coses de la forma (variació sobre La forma de les coses de Neil LaBoute), d'Aleix Aguilà i direcció d'Àlex D. Capo, al Teatre Lliure[4]
- 2009: Don Carlos, de Friedrich von Schiller i direcció de Calixto Bieito, al Centro Dramático Nacional
- 2010: El cafè, de Carlo Goldoni i direcció de Joan Ollé, al Teatre Romea
- 2010: Nô, de Yukio Mishima i direcció de Joan Ollé
- 2010: Pel davant i pel darrera, de Michael Frayn i direcció d'Alexander Herold
- 2010: Prime Time. Dir. Martí Torras
- 2012: The Guarry Men Show. Dir. Pau Roca
- 2012: El furgatori. Dir. Iban Beltrán
- 2013: Sí, Primer Ministre. Dir. Abel Folk
- 2013: Elvis & Whitney. Dir. Pau Roca
- 2013: Bangkok. Dir. Antonio Morcillo
- 2014: El zoo de vidre. Dir. Josep Maria Pou
- 2015: Pels pèls. Dir. Abel Folk
- 2015: Mots de ritual per Electra. Dir. Jordi Coca
- 2016: Thud. Dir. Nico Baumgartner
- 2016: Terra Firma. Dir. Sam Underwood
- 2015: Bajo terapia. Dir. de Daniel Veronese
- 2016: Port Arthur. Dir. Jordi Casanovas
- 2016: Una vida al teatre. Dir. Moisès Maicas
- 2016: Delikatessen. Dir. Joan Ollé
- 2017: La taverna dels bufons. Dir. Martí Torras
- 2019: Expediente K. Dir. Alex D. Capo
- 2019: El sueño de la vida. Dir. Lluís Pasqual
- 2019: Oscuridad. Dir. Gorka Lasaosa i Abel Vernet
- 2020: La Golondrina. Dir. Josep Maria Mestres
- 2021: Nápoles Millonaria. Dir. Antonio Simón
Referències
- ↑ «Dafnis Balduz a RedTeatral». Arxivat de l'original el 2016-11-29. [Consulta: 20 novembre 2010].
- ↑ «L'actor Dafnis Balduz lliura els premis del concurs de guions». Bondia.ad, 08-06-2009. [Consulta: 20 novembre 2010].
- ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)
- ↑ Les coses de la forma, al Teatre Lliure
Enllaços externs
- La seva fitxa a CatalanFilms
- La seva fitxa a TeatreNacional Arxivat 2010-05-04 a Wayback Machine.