Ferran de Lloaces i Peres
![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1497 ![]() Oriola (Baix Segura) ![]() |
Mort | 29 febrer 1568 ![]() València ![]() |
![]() | |
28 abril 1567 – 29 febrer 1568 ← Martín Pérez de Ayala – Joan de Ribera → Diòcesi: arquebisbat de València | |
Patriarca llatí d'Antioquia | |
18 febrer 1566 – 29 febrer 1568 | |
![]() | |
26 abril 1560 – ← Girolamo Doria – Bartolomé Sebastián de Aroitia → Diòcesi: arquebisbat de Tarragona | |
![]() | |
1559 (Gregorià) – 1560 (Gregorià) ← Pere Àngel Ferrer i Despuig – Miquel d'Oms i de Sentmenat → | |
Bisbe de Tortosa | |
28 abril 1553 – ← Jeroni de Requesens i Roís de Liori – Martín de Córdoba y Mendoza → Diòcesi: bisbat de Tortosa | |
![]() | |
6 agost 1543 – ← Martín Valero Cuesta (en) ![]() Diòcesi: bisbat de Lleida | |
Bisbe d'Elna | |
5 maig 1542 – ← Jeroni de Requesens i Roís de Liori – Pere Agustí i Albanell → Diòcesi: bisbat d'Elna ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Activitat | |
Lloc de treball | Barcelona ![]() |
Ocupació | polític, sacerdot catòlic ![]() |
Orde religiós | Orde dels Predicadors ![]() |
Consagració | Jeroni de Requesens i Roís de Liori ![]() |
![]() | |
Ferran de Lloaces i Peres (Oriola, Regne de València, 1498 - València, 29 de febrer de 1568)[1] va ser un eclesiàstic valencià, bisbe d'Elna (1542-1543), Lleida (1543 – 1553) i Tortosa (1553-1560), Arquebisbe de Tarragona (1560-1567) i patriarca d'Antioquia (1566).[1] Va ésser elegit President de la Generalitat de Catalunya el 26 de novembre de 1559 en substitució de Pere Àngel Ferrer, per defunció. També és el màxim responsable de la creació del Bisbat d'Oriola la seva ciutat nadiua, la qual s'independitzà del Bisbat de Cartagena per motius polítics i lingüístics. El català es mantingué a Oriola com a llengua popular fins, almenys, el segle xviii.
Era fill de Roderic de Lloaces i estava doctorat en ambdós drets a Bolonya i París. Va tenir un paper molt important en l'oposició de les Germanies; va ser inquisidor a València i a Barcelona. El 1547 va fundar Sant Domènec una de les millors Universitats d'Espanya, avui dia Col·legi diocesà de prestigi, inspirat en el seu Col·legi d'Estudis de Dret, Col·legi d'Espanya de Bolonya.
Durant el seu mandat a la Generalitat, el recent coronat Felip II, continuà els enfrontaments amb la flota turca. Dins d'aquests episodis, el 29 de maig de 1560 el duc de Medinaceli i virrei de Sicília, Joan de la Cerda i Silva, és derrotat a les costes mediterrànies. D'altra banda, la Generalitat creà el càrrec d'advocat fiscal, confirmat a les Corts de Barcelona (1599).
Posteriorment al seu pas per la Generalitat, va ser arquebisbe de Tarragona (1560-1567), de València (1567-1568) i patriarca d'Antioquia (1566), nomenat per Pius V el 8 de febrer de 1566.[1]
Va escriure l'obra De matrimonio regis Angliae (Bruges, 1528), dedicat a l'emperador Carles i en defensa de Caterina d'Aragó.
Referències
Bibliografia
- Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Vol.2, Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9
Precedit per: Pere Àngel Ferrer i Despuig | President de la Generalitat de Catalunya 1559-1560 | Succeït per: Miquel d'Oms i de Sentmenat |
Precedit per: Martí Valero | Bisbe de Lleida 1543-1553 | Succeït per: Joan Arias |
Precedit per: Jeroni de Requesens i Roís de Liori | Bisbe de Tortosa 1553-1560 | Succeït per: Martín de Córdoba y Mendoza |
Precedit per: Girolamo Doria | Arquebisbe de Tarragona 1560-1567 | Succeït per: Bartolomé Sebastián Valero de Arroitia |