Franz Xaver Haberl
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 12 abril 1840 ![]() Mallersdorf-Pfaffenberg (Alemanya) ![]() |
Mort | 5 setembre 1910 ![]() Ratisbona (Alemanya) ![]() |
Mestre de capella Regensburg Cathedral (en) ![]() | |
1871 – ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Activitat | |
Ocupació | escriptor, musicòleg, organista ![]() |
Professors | Karl Proske ![]() |
Alumnes | Lorenzo Perosi ![]() |
Instrument | Orgue ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() ![]() |
Franz Xaver Haberl (Oberellenbach, 12 d'abril de 1840 - Ratisbona, 5 de setembre de 1910) va ser un músic i sacerdot austríac, gran impulsor del cecilianisme a Alemanya.
Va fer els estudis eclesiàstics i fou ordenat sacerdot a Passau l'any 1862. Allà després va exercir de mestre de capella de la catedral i prefecte de música del seminari. Després va ser organista de l'Església de Santa Maria dell'Anima a Roma des de 1867 a 1870. En 1868 va fer una nova edició de l'Editio Medicea per interpretació de cant gregorià, temporalment reconeguda com a oficial per la Santa Seu. Des de 1871, va ser mestre de capella de la catedral de Ratisbona. Allí va fundar una escola de música sacra juntament amb Jacob i Michael Haller. A l'inici eren només tres alumnes, però aviat va aconseguir gran reputació i van arribar estudiants de tot Europa entre altres, Delfino Thermignon,[1] Max Filke,[2] Herman Baenerle,[3] Ignaz Mitterer,[4] i un jove Lorenzo Perosi, que va viatjar a Ratisbona el 1893 protegit pel comte Lurani Cernuschi.[5]
Traduí, al castellà, en col·laboració del mestre mexicà José Guadalupe Velázquez, el Magister Choralis, famós llibre vers el cant gregorià escrit per ell.[6]
Referències
- ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopèdia de la Música Clàsica, vol. IV, pàg. 1446. (ISBN 84-7291-226-4)
- ↑ Enciclopèdia Espasa v. 23, pàg. 1394. (ISBN 84-239-4523-5)
- ↑ Edita SARPE Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. I, pàg. 84 (ISBN 84-7291-226-4)
- ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 1126 (ISBN 84 239-4535-9)
- ↑ CESARE: La Vanguardia, 8 de septiembre de 1898
- ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 67, pàg. 673 (ISBN 84-239-4567-7)