Kitamura Tōkoku
![]() Fotografia de Kitamura (ca. 1890) conservada a l'arxiu de la Universitat de Waseda. ![]() | |
Nom original | (ja) 北村 透谷 ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | (ja) 北村 門太郎 ![]() 29 desembre 1868 ![]() Odawara (Japó) (en) ![]() ![]() |
Mort | 16 maig 1894 ![]() Parc Shiba (Japó) ![]() |
Causa de mort | suïcidi, penjament ![]() |
Formació | Tōkyō Senmon Gakkō (en) ![]() ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Poesia ![]() |
Ocupació | poeta, crític literari, escriptor, filòsof ![]() |
Activitat | 1888 ![]() ![]() |
- En aquest nom japonès, el cognom és Kitamura.
Kitamura Tōkoku (japonès: 北村 透谷; Odawara, 1868-Tòquio, 1894), pseudònim de Kitamura Montarō (北村 門太郎), va ser un poeta i assagista japonès, un dels fundadors del moviment romàntic al Japó.
Va néixer a Odawara el 1868, era el fill gran del metge oficial del clan Odawara, en un moment molt incipient de la Restauració Meiji, pel que la seva infantesa va ser semblant a la que havia tingut el seu pare. El 1873 va quedar sota la tutela dels seus avis perquè el seu pare va marxar a Tòquio quan va ser nomenat ministre de finances.[1]
Durant els seus anys d'estudiant universitari va sostenir idees polítiques extremes basades[2] i va ser l'introductor de la idea moderna de pacifisme al Japó, influït per quàkers britànics i estatunidencs.[3] Aquestes idees extremes van comportar la seva expulsió de la Universitat de Waseda, però abans d'esdevenir escriptor va abandonar tota activitat política. Molts dels seus poemes i assaigs trenquen amb la tradició japonesa budista i xintoista en favor de la filosofia occidental, i els seus escrits a vegades reflecteixen una visió cristiana, influència de la seva muller.[2]Kitamura va donar molta importància a la literatura introspectiva, a causa de la seva influència de l'espiritualisme cristià.[4]
Com a poeta va ser un dels màxims exponents del romanticisme japonès. Va rebre influències de Lord Byron i Goethe, visible a Soshū no shi («Poema del presoner», 1889) i Hōraikyoku («La cançó del mont Hōrai», 1891).[5] En l'àmbit de l'assaig demostra ser profundament idealista, destaca la seva apassionada defensa de l'amor com a elecció lliure a l'assaig Ensei shika to josei («El poeta misàntrop i la dona», 1892) i va expressar la seva recerca d'un significat social, religiós o polític de la vida humana a Naibu seimerion («Assaig sobre la vida interior», 1893).[5] A més, en l'àmbit literari va contribuir a la difusió del terme jun-bungaku definit com a «belles lletres».[4]
Juntament amb Shimazaki Tōson, va col·laborar en la fundació de la revista literària Bungakkai el 1893.[6] Un any després de la fundació de la revista es va suïcidar.[2]
Referències
- ↑ Mathy, Francesc «Kitamura Tōkoku. The Early Years». Monumenta Nipponica, vol. 18, núm. 1/4, 1963, pàg. 3.
- ↑ 2,0 2,1 2,2 Miller, J. Scott. Modern Japanese Literature and Theater (en anglès). Lanham, Toronto i Plymouth: The Scarecrow Press, 2009, p. 54.
- ↑ Bamba, Nobuya; Howes, John F. Pacifism in Japan: The Christian and Socialist Tradition. Vancouver: University of British Columbia Press, p. 15.
- ↑ 4,0 4,1 Falero, Alfonso. «Hacia una historiografía literaria en Japón». A: Pedro Aullón de Haro (ed.). Historiografía y Teoría de la Historia del Pensamiento, la Literatura y el Arte. Madrid: Editorial Dykinson, 2015, p. 557.
- ↑ 5,0 5,1 «Kitamura, Tōkoku» (en italià). Treccani. Instituto della Enciclopedia Italiana. [Consulta: 3 novembre 2020].
- ↑ Hisamatsu, Sen'ichi. Biographical Dictionary of Japanese Literature (en anglès). Nova York: Kondasha International, 1977, p. 329-330. ISBN 0-87011-253-8.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)