Paris-Roubaix Femmes 2021
| |||
Detalls de la cursa | |||
Cursa | 1. Paris-Roubaix Femmes | ||
Competició | UCI Women's WorldTour 2021 1.WWT | ||
Data | 2 de octubre de 2021 | ||
Distància | 116,4 km | ||
País | ![]() | ||
Sortida | Denain | ||
Arribada | Roubaix | ||
Equips | 22 | ||
Inscrits | 132 | ||
Finalitzen | 61 | ||
Velocitat mitjana | 39,655 km/h | ||
Pàgina oficial | Official site | ||
Palmarès | |||
Vencedora | ![]() | ||
Segona | ![]() | ||
Tercera | ![]() | ||
◀ 2020 | 2022▶ | ||
Documentació ![]() |
La 1a edició de la Paris-Roubaix Femmes es va celebrar el 2 d'octubre de 2021, però estava previst que se celebrés la temporada precedent, quan es va haver de suspendre a causa de la pandèmia de la COVID-19. La cursa formava part del circuit UCI World Tour femení 2021 i va ser guanyada per la britànica Elizabeth Deignan.[1]
Recorregut
El recorregut de la prova era de 116,4 quilòmetres i comptava amb 17 sectors de pavé –els darrers 17 de la prova masculina, entre els quals destaquen dos dels tres de màxima dificultat: Mons-en-Pévèle i Carrefour de l'Arbre. En canvi, la Trouée d'Arenberg no era al programa. La cursa començava a Denain i constava d'un circuit al qual es donaven tres voltes, abans de completar els darrers 31 quilòmetres del traçat masculí.
- Primera part del recorregut; els sectors de pavé en verd.
- Recorregut entre Orchies i Roubaix
Sector | Quilòmetre | Ubicació | Longitud (m) | Dificultat |
---|---|---|---|---|
17 | 33,9 | Hornaing > Wandignies-Hamage | 3.700 | 04 ![]() ![]() ![]() ![]() |
16 | 41,4 | Warlaing > Brillon | 2.400 | 03 ![]() ![]() ![]() |
15 | 44,9 | Tilloy-lez-Marchiennes > Sars-et-Rosières | 2400 | 04 ![]() ![]() ![]() ![]() |
14 | 51,3 | Beuvry-la-Forêt > Orchies | 1400 | 03 ![]() ![]() ![]() |
13 | 56,3 | Orchies | 1.700 | 03 ![]() ![]() ![]() |
12 | 62,4 | Auchy-lez-Orchies > Bersée | 2.700 | 04 ![]() ![]() ![]() ![]() |
11 | 67,8 | Mons-en-Pévèle | 3.000 | 05 ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
10 | 73,8 | Mérignies > Avelin | 01 700 | 02 ![]() ![]() |
9 | 77,2 | Pont-Thibaut > Ennevelin | 1400 | 03 ![]() ![]() ![]() |
8 | 82,6 | Templeuve - l'Épinette | 01 200 | 01 ![]() |
83,2 | Templeuve - le Moulin-de-Vertain | 01 500 | 02 ![]() ![]() | |
7 | 89,6 | Cysoing > Bourghelles | 1.300 | 03 ![]() ![]() ![]() |
6 | 92,1 | Bourghelles > Wannehain | 1.100 | 03 ![]() ![]() ![]() |
5 | 96,6 | Camphin-en-Pévèle | 1.800 | 04 ![]() ![]() ![]() ![]() |
4 | 99,3 | Carrefour de l'Arbre | 2100 | 05 ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
3 | 101,6 | Gruson | 1.100 | 02 ![]() ![]() |
2 | 108,3 | Willems > Hem | 1.400 | 03 ![]() ![]() ![]() |
1 | 115 | Roubaix | 01 300 | 01 ![]() |
Total | 01 29.200 |
Equips
WorldTeams (9)
|
![]() |
Favorites
Chantal van den Broek-Blaak encapçalava l'equip SD Worx. El Trek-Segafredo presentava una llista de luxe amb Elisa Longo Borghini, Ellen van Dijk i Lizzie Deignan; però sense Lucinda Brand, que es concentrava en el cyclo-cross. Lotte Kopecky era una altra de les pretendents a la victòria, així com Marianne Vos, Lorena Wiebes, Emma Norsgaard Jørgensen o la flamant campiona del món Elisa Balsamo.[2]
Desenvolupament de la cursa
La meteorologia durant la cursa va ser bona; però la pluja que havia caigut els dies precedents va fer que els trams de llambordes estiguessin molt enfangats.
La primera escapada va ser protagonitzada per Emilie Moberg i Nicole Steigenga; però només arriben a tenir 20 segons d'avantatge. Elena Pirrone surt a perseguir-les; però són atrapades abans del primer sector de pavé, just abans del qual, Lizzie Deignan accelera per a situar correctament les seves companyes d'equip Ellen van Dijk i Elisa Longo Borghini –les cap de files del Trek-Segafredo;[3] però crea un forat i decideix mantenir l'esforç en solitari al capdavant. A la fi del sector quinze, ja té un minut d'avantatge sobre la resta del pilot, que perd integrants constantment a causa de les males condicions i es queda amb només trenta-dues corredores abans del sector de Mons-en-Pévèle, quan la britànica ja té dos minuts de marge. Darrere seu, les favorites Ellen van Dijk i Lotte Kopecky també es distancien. A la sortida d'aquest sector, el grup de perseguidores està format únicament per Marianne Vos, Christine Majerus, Lisa Brennauer, Audrey Cordon-Ragot, Marta Bastianelli i Aude Biannic. Algunes corredores aconsegueixen reenganxar-se al pilot, que arriba a tenir disset integrants, mentre Deignan continua incrementant el seu avantatge.
SD Worx assumeix la responsabilitat de la persecució, amb l'ajut de Marta Bastianelli i Romy Kasper. Marianne Vos ataca durant el sector de Camphin-en-Pévèle. Ellen van Dijk i Elisa Longo Borghini intenten seguir-la; però la primera cau i s'enduu per davant Christine Majerus. Sarah Roy i Aude Biannic també cauen al mateix indret, de manera que Marianne Vos es queda sola en la persecució de Deignan, qui surt del sector de Gruson amb un minut i disset segons d'avantatge sobre la neerlandesa i ja no és atrapada. S'imposa així en solitari davant Marianne Vos. Elisa Longo Borghini és la tercera classificada.
Classificació
Classificació general
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Font: ProCyclingStats |
UCI World Tour
Punts atorgats
Posició | 1a | 2a | 3a | 4a | 5a | 6a | 7a | 8a | 9a | 10a | 11a | 12a | 13a | 14a | 15a | 16a a 20a | 21a a 30a | 31a a 40a |
Classificació general | 400 | 320 | 260 | 220 | 180 | 140 | 120 | 100 | 80 | 68 | 56 | 48 | 40 | 32 | 28 | 24 | 16 | 8 |
Classificació individual
A continuació, la classificació individual de l'UCI World Tour a la fi de la cursa.
|
Classificació per equips
A continuació, la classificació per equips de l'UCI World Tour a la fi de la cursa.
|
Llista de les participants
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e4/Wikidata-logo_S.svg/12px-Wikidata-logo_S.svg.png)
|
Premis econòmics
Hi va haver una gran polèmica al voltant dels premis econòmics, ja que els imports destinats a la cursa femenina (7.005€) eren vint vegades inferiors als reservats per als homes (91.000€).[4][5].L'organitzador de la cursa compta amb la presència de noves esponsoritzacions per tal de resoldre aquesta discriminació.[6]
Referències
- ↑ Vilalta, Isaac. «Ràdio Volta - Una París Roubaix històrica». Catalunya Ràdio, 04-10-2021. [Consulta: 18 febrer 2023].
- ↑ Frattini, Kirsten. «The first-ever Paris-Roubaix Femmes 2021 - Preview» (en anglès). cyclingnews.com, 28-09-2021. [Consulta: 17 gener 2022].
- ↑ Deignan, Lizzie «In the winner's words». Rouleur, 108, 2021, pàg. 33.
- ↑ «Paris - Roubaix féminin : quelle prime touche la gagnante ?» (en francès), 02-10-2021. [Consulta: 17 gener 2022].
- ↑ «El premio a la ganadora de la París-Roubaix es 20 veces inferior al que perciben los hombres» (en castellà), 05-10-2021. [Consulta: 17 gener 2022].
- ↑ Point.fr, Le. «Paris-Roubaix : 30 000 euros pour le vainqueur… et 1 500 pour l’édition féminine» (en francès), 04-10-2021. [Consulta: 17 gener 2022].
Enllaços externs
- Pàgina web oficial: https://www.paris-roubaix-femmes.fr/fr