Roberto Peccei
Biografia | |
---|---|
Naixement | 6 gener 1942 ![]() Torí (Itàlia) ![]() |
Mort | 1r juny 2020 ![]() Los Angeles (Califòrnia) ![]() |
Formació | Universitat de Nova York Institut de Tecnologia de Massachusetts ![]() |
Director de tesi | Kenneth A. Johnson ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Física ![]() |
Lloc de treball | Saint Louis Los Angeles ![]() |
Ocupació | físic, professor d'universitat ![]() |
Ocupador | Universitat de Califòrnia a Los Angeles Universitat de Stanford Institut Max Planck de Física DESY Universitat de Washington ![]() |
Membre de | |
Obra | |
Estudiant doctoral | Marcela Carena, Boris Kastening (en) ![]() ![]() ![]() ![]() |
Família | |
Pare | Aurelio Peccei ![]() |
Premis
|
Roberto Daniele Peccei (italià: [petˈtʃɛi]; 6 de gener de 1942 - 1 de juny de 2020) fou un físic teòric que va treballar en les àrees de la interacció electrofeble i la interfície entre física de partícules i cosmologia. Fou vicerector de recerca a la Universitat de Los Angeles de Califòrnia (2000-2010).[1]
Fill d'Aurelio Peccei, fundador del Club de Roma, Roberto Peccei va néixer el 1942 a Itàlia, va completar els estudis secundaris a l'Argentina, i va arribar als Estats Units el 1958 per cursar estudis universitaris en físiques. Es va llicenciar a l'MIT el 1962, va obtenir el màster a la Universitat de Nova York (NYU) el 1964 i el doctorat a l'MIT el 1969.[2]
Carrera
Després d'un breu període postdoctoral a la Universitat de Washington, va ser membre de la facultat de Stanford Universitat el 1971, on (juntament amb Helen Quinn) va proposar la teoria Peccei–Quinn, per a resoldre el problema CP fort.[3][4] El 1978, va tornar a Europa com a membre de personal del Max Planck Institut a Múnic, Alemanya. Va arribar al laboratori Deutsches Elektron Synchroton (DESY) a Hamburg, Alemanya, com a cap del Grup Teòric el 1984. Va retornar als Estats Units el 1989, com a professor del Departament de Físiques d'UCLA. on va ser cap del departament, una posició que va mantenir fins a esdevenir degà de la Divisió de Ciències Físiques del College of Letters and Sciences el 1993.
Peccei és actualment al comitè editorial de Nuclear Physics B Suplement, i de Journal of Physics G. És membre del Club de Roma, trustee de l'Acadèmia Mundial d'Art i Ciència, President de la Fondazione Aurelio Peccei, i Fellow de la Societat Americana de Física i de l'Institut de Físiques del Regne Unit. És membre de nombrosos comitès tant a Europa com als EUA (laboratori de Física Nuclear de Cornell Universitat, Laboratori de Física Nuclear del MIT, Consell de Recerca en la Universitat de Califòrnia).
Honors i Premis
- Fellow de la Societat Americana de Física (APS)
- Premi J.J. Sakurai (APS) en Física Teòrica de Partícules [5]
Referències
- ↑ American men & women of science: a ... - Google Books, 2008-02-14 [Consulta: 7 octubre 2011].
- ↑ Robert D. Peccei al Mathematics Genealogy Project.
- ↑ Peccei, Roberto D.; Quinn, Helen R. «CP Conservation in the Presence of Pseudoparticles». Physical Review Letters, 38, 25, 1977, pàg. 1440. Bibcode: 1977PhRvL..38.1440P. DOI: 10.1103/PhysRevLett.38.1440.
- ↑ Peccei, Roberto D.; Quinn, Helen R. «Constraints imposed by CP conservation in the presence of pseudoparticles». Physical Review D, 16, 6, 1977, pàg. 1791. Bibcode: 1977PhRvD..16.1791P. DOI: 10.1103/PhysRevD.16.1791.
- ↑ [enllaç sense format] http://www.aps.org/programs/honors/prizes/sakurai.cfm