Suites franceses
Forma musical | cicle musical ![]() |
---|---|
Compositor | Johann Sebastian Bach ![]() |
Moviment | música barroca ![]() |
Catalogació | BWV BWV 812-817 ![]() |
Format per | French Suite No. 1 (en) ![]() French Suite No. 4 (en) ![]() French Suite No. 5 (en) ![]() French Suite No. 3 (en) ![]() French Suite No. 2 (en) ![]() French Suite No. 6 (en) ![]() ![]() |
Instrumentació | clavicèmbal i instrument de teclat ![]() |
![]() ![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/81/Gavotte_from_French_suite_n._5.jpg/220px-Gavotte_from_French_suite_n._5.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/08/Fr_Suite_5_S4_Gavotte_01.png/220px-Fr_Suite_5_S4_Gavotte_01.png)
Les Suites franceses és el nom amb què es coneixen sis suites, amb el número de catàleg BWV que van del número 812 al 817, que Johann Sebastian Bach va compondre per al teclat (clavecí o clavicordi) entre els anys de 1722 i 1725.[1] Són les següents:
- Suite núm. 1 en re menor, BWV 812
- Suite núm. 2 en do menor, BWV 813
- Suite núm. 3 en si menor, BWV 814
- Suite núm. 4 en mi bemoll major, BWV 815
- Suite núm. 5 en sol major, BWV 816
- Suite núm. 6 en mi major, BWV 817
El nom de franceses és un afegit posterior i el primer ús del terme data del 1762[2] possiblement per contrastar-les amb les denominades Suites angleses, títol també afegit a posteriori. El nom va ser popularitzat pel biògraf de Bach, Johann Nikolaus Forkel, que va escriure la biografia de Bach el 1802. En relació a aquestes suites, Forkel afirma: "Normalment se les anomena Suites franceses perquè estan escrites en l'estil francès."[1] Aquesta afirmació, de totes maneres, és inexacta, ja que, com les altres suites de Bach, segueixen el model italià.[3]
No hi ha cap manuscrit "definitiu" d'aquestes suites que ens hagi arribat, que ens serveixi de principal referent, i en els que han sobreviscut l'ornamentació varia segons els manuscrits.
En alguns manuscrits, apareixen dues suites addicionals, una en la menor (BWV 818), l'altra en mi bemoll major (BWV 819), que estan relacionades amb les sis suites. L'Obertura a l'estil francès, BWV 831, que Bach publicà com la segona part del Clavier-Übung, és una suite en l'estil francès però no connectada amb les suites franceses.[4]
Suite núm. 1 en re menor
Encara que les Suites 1-4 es daten típicament l'any 1722, és possible que aquesta suite fos escrita una mica abans[1]
Suite núm. 2 en do menor
- Allemande
- Courante
- Sarabande
- Air
- Menuet
- Menuet - Trio (BWV 813a)
- Gigue
Suite núm. 3 en si menor
Suite núm. 4 en mi bemoll major
- Prelude (BWV 815a)
- Allemande
- Courante
- Sarabande
- Gavotte
- Air
- Gavotte I
- Gavotte II (BWV 815a)
- Menuet (BWV 815a)
Suite núm. 5 en sol major
- Allemande
- Courante
- Sarabande
- Gavotte
- Bourrée
- Loure
- Gigue
Els primers compassos d'aquesta suite van ser escrits el 1722, però no van ser completats fins al 1723.
Suite núm. 6 en mi major
- Allemande
- Courante
- Sarabande
- Gavotte
- Polonaise
- Bourrée
- Menuet
- Gigue
Referències i notes
- ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 Bach. The French Suites: Embellished version. Barenreiter Urtext
- ↑ primer ús enregistrat per Friedrich Wilhelm Marpurg el 1762)
- ↑ Christophe Rousset, notes a l'enregistrament de les Suites franceses, Ambroisie AMB9942
- ↑ Vegeu la discussió sobre la influència francesa a l'article de Hans-Joachim Schulze: "The French Influence in Bach's Instrumental Music", Early Music, 13:2, 1985 (J. S. Bach Tercentenary Issue), 180-184.
- ↑ Originalment, Bach titulà aquest moviment com a Gavota, un tipus de dansa similar a l'anglesa. Pot haver canviat el nom perquè a aquest moviment li falta la característica pauta de dos negres per compàs.
Enllaços externs
- Les Suites franceses a Mutopia Project
- Article de Masaaki Suzuki: The French Suites Arxivat 2020-09-03 a Wayback Machine.
- CataBach.com: La pàgina en català de JS Bach
- Traduccions al català de les obres de J.S. Bach Arxivat 2008-04-15 a Wayback Machine.
- Obres Instrumentals de J.S. Bach Arxivat 2008-04-17 a Wayback Machine.