Vigilant de seguretat
![]() Guàrdies de seguretat a Indonèsia. ![]() | |
Tipus d'ocupació | guàrdies de seguretat i agències de seguretat ![]() |
---|
Un vigilant de seguretat, dins l'àmbit de la seguretat privada, és un professional de caràcter privat, que vetlla per la seguretat, la vigilància, i la custòdia de les persones, els edificis, i els béns materials d'una empresa. El vigilant està principalment encarregat per l'empresa, o l'organisme contractant, per augmentar la seguretat pública, oferida per les diverses Forces de Seguretat de l'Estat. Els vigilants de seguretat porten a terme les seves funcions, exercint la vigilància i la protecció dels béns, els establiments, els indrets, tant privats com públics, i la protecció de les persones, portant a terme les comprovacions, els registres, i les prevencions necessàries, per al compliment de la seva missió, així com per evitar la comissió d'actes delictius o infraccions administratives, en relació amb el seu àmbit de protecció. En relació amb aquest àmbit, han de detenir i posar a disposició policial als delinqüents i als seus còmplices, així com denunciar als que cometen infraccions administratives.[1]
En diferents països
Austràlia
Qualsevol persona que dirigeixi un negoci o treballi en un camp relacionat amb la seguretat a Austràlia ha de tenir una llicència.[2][3] Hi ha una legislació separada en cadascun dels sis estats i dos territoris d'Austràlia que cobreix tota l'activitat de seguretat.[4] La gestió de les llicències a cada estat / territori varia i és duta a terme per la policia, o el Departament del Fiscal General, o el Ministeri de Justícia, o el Departament d'Assumptes dels Consumidors.
Canadà
A Canadà, la seguretat privada està sota la jurisdicció de les deu províncies i tres territoris de Canadà. Totes deu províncies de Canadà i un dels seus territoris (Yukon) tenen legislació que regula el camp de la seguretat contractada.[5][6] Aquestes onze jurisdiccions requereixen que les empreses que presten serveis de seguretat i els seus empleats tinguin una llicència.[7] La majoria de províncies de Canadà regulen l'ús d'esposades i armes (com ara armes de foc i porres) per les empreses de seguretat contractades i els seus empleats, prohibint-ne totalment l'ús o permetent-ne només en certes circumstàncies.[8]
Singapur
Els treballadors del servei de seguretat de Singapur estan agrupats en el sindicat dels treballadors del servei de seguretat (USE),[9] que és una filial del Congrés Nacional dels Sindicats (NTUC).
França
A França, els agents de seguretat (agents de sécurité) han de portar una credencial de servei emesa pel Ministeri de l'Interior.[10] La targeta es lliura després d'una formació de 175 hores, que es pot completar amb una formació especial (K9, armes de foc, seguretat marítima, etc.). Els exmembres de la policia i el personal militar poden sol·licitar una renúncia parcial o total a la targeta.[11]
La targeta d'agent de seguretat és vàlida durant 5 anys i la seva renovació depèn dels compromisos de formació contínua.
Referències
- ↑ [enllaç sense format] http://www.boe.es/buscar/act.php?id=BOE-A-2014-3649
- ↑ «Licensing in Australia». www.lexology.com. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «Requirements To Nail Security Jobs in Australia». www.securityguardtraininghq.com. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «What types of activities require a license in your jurisdiction?». resourcehub.bakermckenzie.com. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «Private Security and Investigative Services Act, 2005, S.O. 2005, c. 34». www.ontario.ca. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «Q&A: Labour & Employment Law in Canada». www.lexology.com. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «The Thriving Security Industry in Canada: A Closer Look». trainingcentrecanada.ca. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «Canadian Laws Security Guards Need To Know About». novage.ms. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «Union Of Security Employees». www.sgpbusiness.com. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «Global Guardian France Security Services». www.globalguardian.com. [Consulta: 15 agost 2024].
- ↑ «Se former aux métiers de la sécurité privée». www.cnaps.interieur.gouv.fr. [Consulta: 15 agost 2024].