Wilhelm Wirtinger
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 15 juliol 1865 ![]() Ybbs an der Donau (Àustria) ![]() |
Mort | 15 gener 1945 ![]() Ybbs an der Donau (Àustria) ![]() |
Formació | Universitat de Viena ![]() |
Tesi acadèmica | Über eine kubische Involution in der Ebene ![]() ![]() |
Director de tesi | Emil Weyr i Gustav von Escherich ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Matemàtiques ![]() |
Ocupació | matemàtic, professor d'universitat ![]() |
Ocupador | Universitat de Viena (1903–1935) Universitat d'Innsbruck (1895–1903) Universitat de Viena (1890–1895) ![]() |
Membre de | |
Obra | |
Estudiant doctoral | Wilhelm Blaschke, Hilda Geiringer, Hans Hornich, Karl Strubecker, Roland Weitzenböck, Leopold Vietoris, Alfred Berger, Wilhelm Gross, Lucius Hanni, Eduard Helly i Gábor Szegő ![]() |
Família | |
Cònjuge | Amalia Feyertag ![]() |
Pares | Johannes Ev. Wirtinger |
Premis
|
Wilhelm Wirtinger (Ybbs an der Donau, 15 de juliol de 1865 - Ybbs an der Donau, 15 de gener de 1945) va ser un matemàtic austríac que va ser editor de la revista Monatshefte für Mathematik a partir de 1903.[1]
Vida i obra
Als vuit anys, Wirtinger va contraure una diftèria combinada amb una escarlatina; tot i que es va recuperar d'aquesta estranya combinació de malalties, li van deixar una sordesa permanent que li va dificultar molt la vida. Abans d'entrar a la universitat va fer els seus estudis als instituts de Seitenstetten, Melk i Sankt Pölten.[2] Va fer els estudis universitaris a la universitat de Viena en la qual es va doctorar el 1887.[3] Després d'una estança a Alemanya, sobre tot a la universitat de Göttingen on va rebre la influència de Felix Klein, va obtenir l'habilitació per a la docència a la universitat de Viena el 1890, passant a ser assistent d'Emanuel Czuber a la Universitat Tècnica de Viena.[2]
El 1895 va ser nomenat professor de la Universitat d'Innsbruck, càrrec en el qual va romandre fins al 1903, moment en què va tornar a la universitat de Viena. Aquest mateix any, també va ser nomenat editor de la revista Monatshefte für Mathematik. Es va retirar de la docència el 1935.[4]
Wirtinger va ser un especialista en la teoria de les varietats abelianes i de les funcions zeta.[5] A partir dels anys 20's, es va interessar en la teoria de nusos, engrescant al deu deixeble Kurt Reidemeister en el seu estudi.[6]
Referències
- ↑ Hafner, 2009, p. 340.
- ↑ 2,0 2,1 Hornich, 1948, p. 2.
- ↑ Chang, 2011, p. 17.
- ↑ Hornich, 1948, p. 5.
- ↑ Maurin, 1997, p. 560.
- ↑ Epple, 1999, p. 242 i ss.
Bibliografia
- Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
- Epple, Moritz. Die Entstehung der Knotentheorie (en alemany). Friedr. Vieweg & Sohn, 1999. ISBN 978-3-322-80296-5.
- Hafner, Wolfgang. «Monatshefte für Mathematik und Physik — A Showcase of the Culture of Mathematicians in the Habsburgian-Hungarian Empire During the Period from 1890 until 1914». A: Hafner W., Zimmermann H. (eds). Vinzenz Bronzin's Option Pricing Models (en anglès). Springer, 2009, p. 337-358. ISBN 978-3-540-85710-5.
- Hornich, Hans «Wilhelm Wirtinger» (en alemany). Monatshefte für Mathematik, Vol. 52, Num. 1, 1948, pàg. 1-12. DOI: 10.1007/BF01320497. ISSN: 0026-9255.
- Maurin, Krzysztof. The Riemann Legacy: Riemannian Ideas in Mathematics and Physics (en anglès). Springer, 1997. ISBN 978-90-481-4876-9.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Wilhelm Wirtinger» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
- Schubring, Gert. «WILHELM WIRTINGER». History of ICMI - Università di Torino, 2018. [Consulta: 25 febrer 2019]. (anglès)