Xaver Scharwenka
![]() Retrat i signatura de Franz Xaver Scharwenka ![]() | |
Nom original | (pl) Theophil Franz Xaver Scharwenka ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 6 gener 1850 ![]() Szamotuły (Polònia) ![]() |
Mort | 8 desembre 1924 ![]() Berlín (Alemanya) ![]() |
Sepultura | antic cementiri de sant Mateu ![]() |
Nacionalitat | ![]() |
Activitat | |
Ocupació | Compositor, professor |
Ocupador | Conservatori Klindworth-Scharwenka ![]() |
Gènere | Música clàssica i piano music (en) ![]() ![]() |
Estil | Romanticisme |
Professors | Theodor Kullak ![]() |
Alumnes | Bettina Walker, José Viana da Motta, Stella Stocker i John J. McClellan ![]() |
Instrument | Piano ![]() |
Obra | |
Obres destacables Mataswintha (òpera) | |
Família | |
Germans | Ludwig Philipp Scharwenka ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Franz Xaver Scharwenka (Samter, prop de Posen, actual, Polònia, 6 de gener de 1850 - Berlín, Alemanya, 6 de gener de 1924) fou un compositor alemany.
Era germà del també compositor Ludwig Philipp Scharwenka (1847-1917), feu els estudis a l'Acadèmia Kullak de Berlín, de la que en fou nomenat professor el 1858, i l'any següent es donà conèixer com a pianista, assolint tant d'èxit, que algun temps després deixà el càrrec de professor per dedicar-se exclusivament a la carrera de concertista.
Entre 1878 i 1881 organitzà a Berlín junt amb Gustav Hollaender i H. Gurenfeld una sèrie de concerts que es van veure molt concorreguts.[1] El 1881 fundà un conservatori a Berlín, que dirigí fins al 1891 i on tingué alumnes com Fridtjof Backer-Grøndahl, Kurt Schubert,[2] José Viana da Motta i Harald Fryklöf[3] entre ells, fins que fou cridat a Nova York per a dirigir un altre establiment similar, que encara porta el seu nom. El 1898 retornà a Berlín i es feu càrrec de la direcció del seu conservatori, sense deixar en absolut el de Nova York.
Com a compositor se li deuen:
- Diversos concerts per a piano:
- Concert per a piano núm. 1 en si bemoll menor, op. 32 (1876)
- Concert per a piano núm. 2 en do menor, op. 56 (1881)
- Concert per a piano núm. 3 en do sostingut menor, op. 80 (1889)
- Concert per a piano núm. 4 en fa menor, op. 82 (1908)
- 2 trios, per a piano i instruments de corda
- 1 quartet, per a piano i instruments de corda
- 2 sonates, per a violoncel
- 2 sonates, per a piano
- Mataswintha, òpera (Weimar, 1896)
A més d'escriure molta música per a piano, és autor d'una Metohdik des Klavierspiels (1909) amb la col·laboració de August Spanuth.[4]
Bibliografia
- Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54, pàg. 934 (ISBN 84-239-4554-5)
Referències
- ↑ *Enciclopèdia Espasa v. 28, 2.ª part, pàg. 159, (ISBN 84-239-4582-0)
- ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54, pàg. 1173 (ISBN 84 239-4554-5)
- ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 24, pàg. 1425 (ISBN 84-239-4524-3)
- ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 637 (ISBN 84-239-4557-X)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)