Ľudovít Okánik
Ľudovít Okánik | |
---|---|
![]() | |
Poslanec Revolučního nár. shromáždění | |
Ve funkci: 1918 – 1919 | |
Senátor Národního shromáždění ČSR | |
Ve funkci: 1925 – 1926 | |
Starosta Bratislavy | |
Ve funkci: 1923 – 1930 | |
Předchůdce | Emerich Zimmer |
Nástupce | Vladimír Krno |
Stranická příslušnost | |
Členství | SĽS HSĽS |
Narození | 15. srpna 1869 Skalica Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 21. března 1944 (ve věku 74 let) Bratislava Slovensko ![]() |
Profese | politik a katolický kněz |
Náboženství | katolicismus |
Commons | Ľudovít Okánik |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ľudovít Okánik (15. srpna 1869 Skalica – 21. března 1944 Bratislava) byl slovenský a československý římskokatolický kněz, politik, člen Slovenské ľudové strany (později Hlinkova slovenská ľudová strana), poslanec a senátor, starosta Bratislavy.
Život
Studoval na střední škole v Skalici a Ostřihomi. Pak prošel studiem teologie v Ostřihomi a na univerzitě v Budapešti. Roku 1891 byl vysvěcen na kněze. Učil němčinu na učitelském semináři v Ostřihomi. Byl kaplanem ostřihomské kapituly a od roku 1899 farářem v rodné Skalici. Zabýval se náboženskou publicistikou, například: Narodenie Pána (1900), Víťazstvo Mesiáša (1901), Príchod Spasiteľa (1902), Štedrý večer (1903), Dedinský kovár (1907), Vianoce dietok (1914), Mária zvíťazila (1919), Katolíckym Slovákom (1920) či Katolíckym Slovákom v Amerike (1920). Vydal studii o kanonickém právu, byl redaktorem týdeníku Esztergom.[1]
Zasedal v Revolučním národním shromáždění.[2] Zasedal zde za slovenskou reprezentaci (slovenští poslanci Revolučního národního shromáždění ještě nebyli organizováni podle stranických klubů). Mandátu poslance se vzdal v lednu 1919. V této době byl děkanem.[3]
Roku 1919 spoluzakládal Slovenské ľudové noviny a roku 1940 Katolické noviny. V letech 1919-1920 byl županem Nitranské župy. Od roku 1921 působil jako kanovník kapituly u svatého Martina v Bratislavě. V letech 1930-1939 byl bratislavským farářem u svatého Martina.[1] V letech 1923-1930 byl starostou Bratislavy.[4]
V parlamentních volbách v roce 1925 získal senátorské křeslo v Národním shromáždění, ale nezískal pro výkon své funkce souhlas příslušného katolického biskupa a na post senátora tak musel roku 1926 rezignovat. V senátu ho nahradil Milutin Križko. Ľudovít Okánik byl orientován pročeskoslovensky.[5][6][7]
Odkazy
Reference
- ↑ a b ThDr. Ľudovít Okánik - nitriansky župan [online]. nitra-slovensko.eu [cit. 2011-11-20]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2012-02-16. (slovensky)
- ↑ Ľudovít Okánik [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-11-21]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-11-21]. Dostupné online.
- ↑ Richtári Bratislavy [online]. bratislava.sk [cit. 2013-08-16]. Dostupné online. (slovensky) [nedostupný zdroj]
- ↑ kol. aut.: Politické strany, 1861-1938. Brno: Doplněk, 2005. ISBN 80-7239-178-X. S. 834.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-12-06]. Dostupné online.
- ↑ Rychlík, Jan: Češi a Slováci ve 20. století. Praha: Vyšehrad, 2012. ISBN 978-80-7429-133-3. S. 75.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Ľudovít Okánik na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ľudovít Okánik
- Ľudovít Okánik v Revolučním národním shromáždění roku 1918