Adolf Vratislav ze Šternberka
Oldřich Adolf Vratislav ze Šternberka | |
---|---|
![]() Adolf Vratislav ze Šternberka, rytina | |
1. majitel šternberského majorátu Častolovice-Zásmuky | |
Ve funkci: 1701 – 4. září 1703 | |
Předchůdce | fideikomis ustanoven |
Nástupce | František Damián ze Šternberka |
Nejvyšší purkrabí Českého království | |
Ve funkci: 27. leden 1685 – 4. září 1703 | |
Panovník | Leopold I. |
Předchůdce | Bernard Ignác Jan z Martinic |
Nástupce | Heřman Jakub Černín z Chudenic |
Nejvyšší zemský sudí Českého království | |
Ve funkci: 15. leden 1678 – 1685 | |
Panovník | Leopold I. |
Předchůdce | Vilém Albrecht I. Krakovský z Kolovrat |
Nástupce | Jan Jiří Jáchym Slavata z Chlumu a Košumberka |
Císařský vyslanec ve Švédsku | |
Ve funkci: říjen 1673 – duben 1674 | |
Panovník | Leopold I. |
Nástupce | poté neobsazeno, od roku 1682 Michael Václav z Althannu |
Místokancléř Českého království | |
Ve funkci: 1667 – 1678 | |
Panovník | Leopold I. |
Předchůdce | František Oldřich Kinský |
Nástupce | Karel Maxmilián Lažanský z Bukové |
Viceprezident rady nad apelacemi | |
Ve funkci: 1. únor 1659 – 1667 | |
Panovník | Leopold I. |
Nástupce | Jan František Bruntálský z Vrbna |
Konferenční rada | |
Tajný rada | |
Narození | 1627 Postoloprty Habsburská monarchie ![]() |
Úmrtí | 4. září 1703 (ve věku 75–76 let) Zásmuky Habsburská monarchie ![]() |
Místo pohřbení | kostel Stigmatizace sv. Františka, Zásmuky |
Titul | ![]() a 1662 český hraběcí titul |
Choť | (1654) Anna Lucie Slavatová z Chlumu a Košumberka (1637–1703) |
Rodiče | Jan Rudolf ze Šternberka (1601–1638) a Helena Eustachie Křinecká z Ronova († 1644) |
Děti | František Damián (1676–1723) František Leopold (1680–1745) |
Příbuzní | bratr: Štěpán Jiří ze Šternberka (1626–1706) tchán: Jáchym Oldřich Slavata z Chlumu a Košumberka (1606–1645) švagr: Ferdinand Vilém Slavata z Chlumu a Košumberka (1630–1673) švagr: Jan Jiří Jáchym Slavata z Chlumu a Košumberka (1638–1689) zeť: Dominik Ondřej I. z Kounic (1654–1705) zeť: Jiří Adam II. Bořita z Martinic (1650–1714) vnuk: František Filip ze Šternberka (1708–1786) vnuk: František Adam ze Šternberka (1711–1789) |
Sídlo | Zásmuky |
Zaměstnání | politik |
Profese | šlechtic |
Náboženství | římskokatolické |
Ocenění | 1687 Řád zlatého rouna (č. 532) |
Commons | Adolf Wratislaw Graf von Sternberg (1627–1703) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Adolf Vratislav hrabě ze Šternberka, případně ze Sternbergu (celým jménem Oldřich Adolf Vratislav ze Šternberka; 1627 Postoloprty[1] – 4. září 1703 Zásmuky) byl český šlechtic a diplomat z rodu Šternberků (Sternbergů), zastával nejvyšší zemské úřady, kariéru završil téměř dvacetiletým působením v úřadě nejvyššího purkrabí Českého království. Vlastnil panství Častolovice a Zásmuky.[2]
Původ a mládí
Narodil se jako syn Jana Rudolfa ze Šternberka (1601–1638) a jeho manželky Heleny Eustachie Křinecké z Ronova († 1644). Jeho starší bratr Štěpán Jiří ze Šternberka (1626–1706) si zvolil vojenskou kariéru a dosáhl hodnosti plukovníka.
Adolf Vratislav navštěvoval jezuitské gymnázium v Praze, kde ho mimo jiné vyučoval Bohuslav Balbín.[1] Ve studiu pokračoval na Filozofické fakultě Karlo-Ferdinandovy univerzity v Praze, kde magisterská studia dokončil v roce 1655.[1][3] Mezitím absolvoval kavalírskou cestu po evropských zemích a v roce 1648 je doložen jeho studijní pobyt na univerzitě v Lovani.[4]
Kariéra
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d4/Coat-of-arms_of_Adolf_Vratislav_of_Sternberg.jpg/220px-Coat-of-arms_of_Adolf_Vratislav_of_Sternberg.jpg)
Byl oblíbencem císaře Leopolda I., který jej v rozporu s dvorským protokolem oslovoval v korespondenci křestním jménem.[5] Již od roku 1654 byl císařským komorníkem u dvora Ferdinanda III., v této funkci byl v roce 1657 potvrzen během korunovace Leopolda I. na římského císaře ve Frankfurtu.[6] Po pobytu u císařského dvora a ve vysokých funkcích v zemské správě Českého království se uplatnil jako diplomat, od října 1673 do dubna 1674 působil jako císařský vyslanec u dvora Karla XI. ve Švédsku.[7] Doprovázela ho i jeho choť Anna Lucie.[8] Jeho hlavním úkolem bylo zabránit Švédsku, aby válčilo po straně francouzského krále Ludvíka XIV. proti Spojeným provinciím nizozemským.[8] Tohoto cíle však nedosáhl.[9] Po návratu do Vídně sepsal obsáhlou, mnohostránkovou zprávu o situaci ve Švédském království.[10] V roce 1676 se vydal na diplomatickou misi ke dvoru braniborského kurfiřta Fridricha Viléma I.[11] Získal titul císařského komořího, tajného rady a v roce 1687 dokonce Řád zlatého rouna.[12][13][3]
V roce 1661 byl povýšen do stavu říšských hrabat,[3] spolu s ním i jeho bratr Štěpán Jiří a další příbuzní Jan Norbert († 1678) a Ignác Karel († 1700). V roce 1662 získal i český hraběcí titul.[3]
Od roku 1678 natrvalo přesídlil z Vídně do Prahy.[14], téhož roku byl jmenován tajným radou.[15] Zastával nejvyšší zemské úřady v Českém království. Přes post viceprezidenta rady nad apelacemi (1659–1667), místokancléře (1667–1678), nejvyššího zemského sudího (1678–1685) dosáhl nejvyššího zemského úřadu v Českém království – nejvyššího purkrabího. Tuto funkci zastával až do své smrti v roce 1703.
Zemřel na svém panství v Zásmukách. Pohřben byl se svou ženou v rodinné hrobce, kterou nechal vystavět v kostele Stigmatizace sv. Františka při františkánském klášteře v Zásmukách.[1] Náhrobní deska se dochovala dodnes.[3]
Majetek
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3e/Z%C3%A1smuky%2C_z%C3%A1mek.jpg/220px-Z%C3%A1smuky%2C_z%C3%A1mek.jpg)
V roce 1653 zdědil panství Zásmuky u Kolína, které tehdy tvořil zámek, dvůr a městečko Zásmuky, jedno další městečko, dvě tvrze a 12 vsí.[16] Zámek nechal opravit a přestavět v raně barokním stylu, komplex získal trojkřídlou dispozici, pilířové arkády a věž čtvercového půdorysu v severovýchodním rohu nádvoří.[16] Stavební aktivitu Adolfa Vratislava připomíná šternberský znak na ostění vstupního portálu a malovaný alianční šternbersko-slavatovský znak na průčelí vstupní věže.[16] Adolf Vratislav učinil zámek svým hlavním vesnickým sídlem. Zajížděli sem vyslanci a návštěvy od císařského dvora. V Zásmukách také v roce 1691 založil františkánský klášter a v jeho kostele sv. Františka Serafinského nechal zbudovat rodinnou hrobku.[1] Na sever od Zásmuk nechal v roce 1681 postavit kapli Narození Panny Marie jako poděkování za odvrácení moru.[17][18] Panství Žirovnici a Stráž nad Nežárkou přinesla rodině v roce 1654 jako věno manželka Anna Lucie.[3] Vlastnil také Šternberský palác na Malostranském náměstí v Praze, který vznikl spojením dvou domů zakoupených v letech 1664 (levý dům) a 1684 (pravý).[19] V roce 1686 zdědil zámek v Cerhenicích.[3]
V roce 1694 koupil z dědictví své manželky od hraběte Tomáše Zachea Černína z Chudenic panství Častolovice.[20][1][21] V Častolovickém zámku je nad krbem v Sále předků vyobrazen alianční znak Adolfa Vratislava a jeho manželky Anny Lucie Slavatové.[3] V 90. letech 17. století nechal ve zmiňovaném sále umístit 38 portrétů předků.[22] Šlechtic si také objednal prospekt Častolovic,[23] který byl vyhotoven v roce 1696 a do poloviny 18. století byl jediným dokladem obrazových reprezentací panství hrabat ze Šternberka.[24]
V roce 1701 se Zásmuky a Častolovice staly nedělitelným rodinným svěřenectvím (fideikomis).[1][3]
Rodina
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6a/Adolf_Wratislaw_Graf_von_Sternberg_%281627%E2%80%93_1703%29.jpg/170px-Adolf_Wratislaw_Graf_von_Sternberg_%281627%E2%80%93_1703%29.jpg)
Oženil se 16. ledna 1654 s hraběnkou Annou Lucií Slavatovou z Chlumu a Košumberka (17. červenec 1637 Vídeň – 3. březen 1703 Praha, pohřbena v Zásmukách), dcerou Jáchyma Oldřicha Slavaty z Chlumu a Košumberka (1606 Jindřichův Hradec – 4. květen 1645 Bruck an der Mur) a jeho manželky Marie Františky Terezie z Meggau (28. říjen 1609 Vídeň – 22. září 1676 Vídeň). Narodilo se jim 14 dětí,[3][1] mezi nimi:
- 1. [rodiče nejistí] Marie Anna Klára († 1699)
- ∞ Jan Vilém z Kounic (1656 – 20. 3. 1721)
- 2. Maria Eleonora (1656 – 2. 12. 1706)
- ∞ (25. 11. 1675 Vídeň) Dominik Ondřej I. z Kounic (30. 11. 1654 – 11. 1. 1705)
- 3. Marie Renata (1658 – 17. 2. 1724?)
- ∞ Karel Josef Paar (20. 5. 1654 – 12. 5. 1725)
- 4. František Karel
- 5. Josef (* 1667)
- 6. Marie Josefa (31. 10. 1668 – 28. 12. 1747)
- ∞ (6. 4. 1697 Praha) Jiří Adam II. Bořita z Martinic (1650 – 24. 7. 1714)
- 7. Maria Karolina Josefa (asi 1670 – 9. 4. 1754)
- ∞ (9. 3. 1692) Jan Antonín II. Josef z Eggenbergu (6. 1. 1669 – 9. 1. 1716)
- 8. Marie Terezie (* po 1671)
- ∞ Jan Maxmilián z Thunu-Hohenštejna (1. 12. 1673 – 25. 3. 1701)
- 9. František Damián Jakub Josef (26. 7. 1676 Vídeň – 15. 5. 1723 Častolovice)
- ∞ (25. 11. 1699 Praha) Marie Josefa z Trauttmansdorffu (29. 8. 1681 – 30. 11. 1742)
- 10. František Leopold (9. 7. 1680 Praha – 14. 5. 1745 Žirovnice)[25]
- ∞ (4. 6. 1708 Vídeň) Marie Anna Johana ze Schwarzenbergu (23. 11. 1688 Vídeň – 27. 9. 1757 Praha)[25]
Synové založili dvě linie rodu, František Damián založil Damiánovu linii se sídlem Zásmukách a Častolovicích a František Leopold Leopoldovu linii se sídlem v Žirovnici.
Odkazy
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/93/Z%C3%A1smuky_%2810%29.jpg/220px-Z%C3%A1smuky_%2810%29.jpg)
Reference
- ↑ a b c d e f g h DAVID, Petr; SOUKUP, Vladimír. Dějiny zámků v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Praha: Euromedia Group, k. s. – Knižní klub, 2013. 424 s. ISBN 978-80-242-4226-2. S. 129.
- ↑ Ottův slovník naučný. XXIV. díl. Praha: Jan Otto, 1906. Dostupné online. S. 783. Heslo ze Šternberka.
- ↑ a b c d e f g h i j JUŘÍK, Pavel. Šternberkové: panský rod v Čechách a na Moravě. Praha: Euromedia Group – Knižní klub, 2013. 208 s. ISBN 978-80-242-4065-7. S. 76–77. Dále jen Šternberkové.
- ↑ KUBEŠ, Jiří. Náročné dospívání urozených. Kavalírské cesty české a rakouské šlechty (1620–1750). Pelhřimov: Nová tiskárna Pelhřimov, 2013. ISBN 978-80-7415-071-5. S. 75.
- ↑ SMÍŠEK, Rostislav: Císařský dvůr a dvorská kariéra Ditrichštejnů a Schwarzenberků za vlády Leopolda I.; České Budějovice, 2009; s. 436 ISBN 978-80-7394-165-9
- ↑ KUBEŠ, Jiří. Trnitá cesta za říšskou korunou (1657–1658). Volby a korunovace ve Svaté říši římské v raném novověku. České Budějovice: [s.n.], 2009. ISBN 978-80-86829-43-2. S. 85, 191.
- ↑ BAKEŠ, Martin. Mimořádná diplomatická mise Adolfa Vratislava ze Šternberka: Švédské království v polovině 70. let 17. století očima císařského vyslance. Folia Historica Bohemica. Praha: Historický ústav, 2014, roč. 29, čís. 1, s. 31–62, zde 39. Dále jen Mimořádná diplomatická mise Adolfa Vratislava ze Šternberka: Švédské království v polovině 70. let 17. století očima císařského vyslance. Dostupné online. ISSN 0231-7494.
- ↑ a b Mimořádná diplomatická mise Adolfa Vratislava ze Šternberka: Švédské království v polovině 70. let 17. století očima císařského vyslance, s. 44
- ↑ KUBEŠ, Jiří. V zastoupení císaře. Česká a moravská aristokracie v habsburské diplomacii 1640–1740. Praha: NLN, 2018. ISBN 978-80-7422-574-1. S. 274–277.
- ↑ Mimořádná diplomatická mise Adolfa Vratislava ze Šternberka: Švédské království v polovině 70. let 17. století očima císařského vyslance, s. 59
- ↑ Mimořádná diplomatická mise Adolfa Vratislava ze Šternberka: Švédské království v polovině 70. let 17. století očima císařského vyslance, s. 60
- ↑ LOBKOWICZ, František. Zlaté rouno v zemích českých. Zvláštní otisk ze Zpravodaje Heraldika a genealogie. Praha: [s.n.], 1991. S. 277.
- ↑ Seznam rytířů Řádu zlatého rounadostupné online
- ↑ Mimořádná diplomatická mise Adolfa Vratislava ze Šternberka: Švédské království v polovině 70. let 17. století očima císařského vyslance, s. 61
- ↑ Adolf Vratislav ze Šternberka na webu kaiserhof.geschichte dostupné online
- ↑ a b c Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku VI. Východní Čechy. Praha: Nakladatelství Svoboda, 1989. S. 550–51.
- ↑ MÁDL, Karel Boromejský. Soupis památek historických a uměleckých v království Českém. Politický okres kolínský. Praha: Archaeologická kommisse při České akademii císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění, 1897. Dostupné online. S. 112.
- ↑ Šternberkové, s. 175
- ↑ VLČEK, Pavel, a kol. Umělecké památky Prahy: Malá Strana. Praha: Academia, 1999. 686 s. ISBN 80-200-0771-7. S. 138.
- ↑ Hrady, zámky a tvrze VI., s. 67
- ↑ KUČA, Karel. Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. 1 díl A-G.. Praha: Libri, 1996. 874 s. ISBN 80-85983-13-3. S. 458.
- ↑ ŠIMŮNEK, Robert. Obraz šlechtického panství v Čechách 1500–1750. Praha: Nakladatelství Lidových novin, 2018. 704 s. ISBN 978-80-7422-654-0. S. 374. Dále jen Obraz šlechtického panství v Čechách 1500–1750.
- ↑ Prospekt Častolovic [online]. Zámek Častolovice [cit. 2020-08-27]. Dostupné online.
- ↑ Obraz šlechtického panství v Čechách 1500–1750, s. 141
- ↑ a b POUZAR, Vladimír; MAŠEK, Petr; MENSDORFF-POUILLY, Hugo; POKORNÝ, Pavel R. Almanach českých šlechtických rodů 2017. [Brandýs nad Labem]: Martin, 2016. 512 s. ISBN 978-80-85955-43-9. S. 359. Dále jen Almanach českých šlechtických rodů 2017.
Literatura
- BAKEŠ, Martin. Mimořádná diplomatická mise Adolfa Vratislava ze Šternberka: Švédské království v polovině 70. let 17. století očima císařského vyslance. Folia Historica Bohemica. Praha: Historický ústav, 2014, roč. 29, čís. 1, s. 31–62. Dostupné online. ISSN 0231-7494.
- BAKEŠ, Martin: Diplomatem v půlnoční zemi. Zástupci Habsburků ve Švédském království mezi lety 1650 a 1730; Středisko společných činností Akademie věd České republiky, Academia Praha, 2020; 680 s. ISBN 978-80-200-3040-5
- JOUZOVÁ, Miroslava; JOUZA, Ladislav; RIŠLINK, Vladimír. Nikdy nezapadá. In: Chotkové a Kutnohorsko. Praha: Státní oblastní archiv v Praze - Státní okresní archiv Kutná Hora, KLP - Koniasch Latin Press, s.r.o., 2015. ISBN 978-80-86772-92-9. S. 141–144.
- JOUZOVÁ, Miroslava; JOUZA, Ladislav. Adolf Vratislav ze Šternberka jako stavebník pražského paláce na Malé Straně a barokního areálu v Zásmukách. In: Život pražských paláců : šlechtické paláce jako součást městského organismu od středověku na práh moderní doby. Praha: Scriptorium, 2009. ISBN 978-80-86852-30-0. S. 193–217.
- JUŘÍK, Pavel. Šternberkové: panský rod v Čechách a na Moravě. Praha: Euromedia Group – Knižní klub, 2013. 208 s. ISBN 978-80-242-4065-7.
- VOKÁČOVÁ, Petra: Příběhy o hrdé pokoře. Aristokracie českých zemí v době baroka; Nakladatelství Academia Praha, 2014; 963 s. ISBN 978-80-200-2364-3
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Oldřich Adolf Vratislav ze Šternberka na Wikimedia Commons
- Rodokmen Sternbergů na stránkách genealogy.euweb.cz (Miroslav Marek)
- Rodokmen Sternberg (Jan Drocár, 2014)
- Rodokmen s erby na stránkách www.roskildehistorie.dk