Bohumil Doležal
Bohumil Doležal, Ph.D. | |
---|---|
![]() Bohumil Doležal (2017) | |
Poslanec Federálního shromáždění (SL) | |
Ve funkci: 30. ledna 1990 – 5. června 1990 | |
Poslanec Federálního shromáždění (SN) | |
Ve funkci: 7. června 1990 – 4. června 1992 | |
Stranická příslušnost | |
Členství | ČSDI (1986–1990) OF (LDS) (1990–1992) ODS (1992–1994) |
Narození | 17. ledna 1940 (84 let) Praha Protektorát Čechy a Morava ![]() |
Alma mater | Univerzita Karlova v Praze |
Profese | politik, novinář, politolog, spisovatel, publicista, filolog, literární kritik, redaktor, bohemista a historik |
Náboženství | křesťanství |
Ocenění | důstojník Maďarského záslužného řádu (2001) komandér Maďarského záslužného řádu (2010) Řád Gabriela Bethlena (2010) Cena 1. června (2014) |
Podpis | ![]() |
Commons | Bohumil Doležal |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Bohumil Doležal (* 17. ledna 1940 Praha) je český literární kritik, politický komentátor, publicista a vysokoškolský učitel. Za normalizace disident a signatář Charty 77, po sametové revoluci politik menších pravicových stran Československá demokratická iniciativa a Liberálně demokratická strana, poslanec Sněmovny lidu a Sněmovny národů Federálního shromáždění, po vzniku samostatné České republiky politický poradce premiéra Václava Klause. Blízký spolupracovník Jana Lopatky a Emanuela Mandlera.
Biografie
Narodil se v Praze, v roce 1962 ukončil studia germanistiky a německého jazyka na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy. V letech 1964 až 1965 a 1968 až 1969 působil jako literární kritik v časopisu Tvář, a to vždy až do doby, kdy bylo vydávání tohoto časopisu v roce 1965 a po druhé v roce 1969 zastaveno.[1] Za normalizace nejprve pracoval v dělnických profesích a následně, a to až do roku 1989, jako počítačový programátor. Společně s Janem Lopatkou podepsal jako jeden z prvních již v prosinci 1976 dokument Charty 77.[2]
V lednu 1990 nastoupil jako poslanec za formaci Československá demokratická iniciativa v rámci procesu kooptací do Federálního shromáždění po sametové revoluci do Sněmovny lidu (volební obvod č. 8 – Praha 6). Československá demokratická iniciativa navazovala na předlistopadovou opoziční platformu Demokratická iniciativa utvořenou v roce 1986, jež již 11. listopadu 1989 požádala o oficiální registraci. Doležal patřil k jejím hlavním představitelům (tajemník a místopředseda). Československá demokratická iniciativa se pak během roku 1990 přejmenovala na Liberálně demokratickou stranu spolupracující s Občanským fórem. Ve svobodných volbách roku 1990 přešel Doležal do Sněmovny národů, nyní jako poslanec za Občanské fórum (volební obvod Praha). V rámci OF patřil k předákům pravicové skupiny Liberálně demokratické strany (místopředsedou LDS byl do podzimu 1991). Počátkem roku 1992 ovšem přestoupil do ODS (ODS se již předtím v roce 1991 neúspěšně pokoušela s politiky LDS dojednat integraci obou subjektů). Ve federálním parlamentu setrval do konce volebního období, tedy do voleb roku 1992.[2][3][4][5][6] V letech 1992–1993 pracoval jako šéf týmu poradců Václava Klause, jenž v té době působil ve funkci předsedy vlády České republiky. V září 1994 ovšem na protest proti politice strany z ODS vystoupil.[2]
Působí jako nezávislý publicista, v letech 1993-2002 přednášel na Institutu politologických studií Fakulty sociálních věd Univerzity Karlovy.[7] Od roku 2000 zveřejňuje komentáře k politickému dění ve vlastním internetovém zápisníku Události. Často se zabývá kritikou Benešových dekretů, obhajobou nároků vysídlených sudetských Němců a kritikou některých rozšířených představ o české státnosti.[8] V roce 2013 vydal knihu Karel Havlíček. Portrét novináře. Téhož roku spoluzaložil Klub na obranu demokracie (KOD), jehož byl do října 2022 předsedou. V roce 2014 vyšel výbor jeho komentářů pod názvem Události.
Laureát Ceny Revolver Revue za rok 2011.[9]
Odkazy
Reference
- ↑ kol. aut.: Kdo byl kdo v našich dějinách 20. století. Praha: Libri, 1994. ISBN 80-901579-5-5. S. 83. Dále jen „Kdo byl kdo“.
- ↑ a b c Kdo byl kdo. S. 83.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-05-17]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-05-17]. Dostupné online.
- ↑ Usnesení Předsednictva Federálního shromáždění ČSSR ze dne 11. března 1986 č. 11/1986 Sb., o stanovení volebních obvodů pro volby do Federálního shromáždění. Dostupné online.
- ↑ kol. aut.: Politické strany, 1938–2004. Brno: Doplněk, 2005. ISBN 80-7239-179-8. S. 1522, 1667–1668.
- ↑ Bohumil Doležal (1940). www.pametnaroda.cz [online]. [cit. 2024-08-03]. Dostupné online.
- ↑ Svéráz oslav české státnosti [online]. Bohumil Doležal, 2005-10-30 [cit. 2015-07-24]. Dostupné online.
- ↑ http://revolverrevue.cz/cena-rr
Literatura
- Kdo je kdo : 91/92 : Česká republika, federální orgány ČSFR. Díl 1, A–M. Praha: Kdo je kdo, 1991. 636 s. ISBN 80-901103-0-4. S. 157.
- Kdo je kdo = Who is who : osobnosti české současnosti : 5000 životopisů / (Michael Třeštík editor). 5. vyd. Praha: Agentura Kdo je kdo, 2005. 775 s. ISBN 80-902586-9-7. S. 109.
- Osobnosti – Česko : Ottův slovník. Praha: Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. S. 126.
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století I. A–J. Praha ; Litomyšl: Paseka, 1999. 634 s. ISBN 80-7185-245-7. S. 245.
- Doležal, Bohumil: Události (knižní výbor z glos a komentářů), 424 s., Revolver Revue, Praha 2014, ISBN 978-80-87037-63-8
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Bohumil Doležal na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Bohumil Doležal
- Události – internetové zpravodajství Bohumila Doležala
- (česky) Bohumil Doležal v parlamentu
- Článek v Britských listech
- Stránky Českého rozhlasu – osobní vzpomínky Bohumila Doležala na ČRo3 – Vltava Archivováno 17. 5. 2008 na Wayback Machine.
- Bohumil Doležal v Impulsech Václava Moravce[nedostupný zdroj]; interview pro rádio Impuls – ne od !
- Klub na obranu demokracie – http://klubod.cz/
- Pořad Českého rozhlasu Plus Demokratická iniciativa – první pokus o nezávislou politickou politiku po roce 1945, obsahuje řadu podrobných a málo známých informací o životě Bohumila Doležala včetně citací z díla.