Bohumil Němeček (boxer)
Bohumil Němeček | |
---|---|
![]() | |
Osobní informace | |
Datum narození | 2. ledna 1938 |
Místo narození | Tábor Československo![]() |
Datum úmrtí | 2. května 2010 (ve věku 72 let) |
Místo úmrtí | Ústí nad Labem Česko![]() |
Stát | Československo |
Sportovní informace | |
Klub | TJ (DSO) Slavoj České Budějovice (klub 52-59) TJ Lokomotiva Kovošrot Děčín (klub od 59-61) RH Ústí nad Labem (klub od 1962) |
Trenéři | Josef Němec starší (ČB) František Capl (Děčín) Antonín Nekola (Ústí) Miloš Králíček (repr. OH60-64) Zdeněk Horák (repr. OH68) |
Kategorie | lehká střední váha |
Střeh (postoj) | levý, (pravý) |
Účast na LOH | 1960, 1964, 1968 |
Údaje v infoboxu aktuální k roku 2020 |
Přehled medailí | ||
---|---|---|
![]() | ||
zlato | 1960 Řím | velterová váha |
Mistrovství Evropy | ||
zlato | 1967 Řím | velterová váha |
bronz | 1963 Moskva | velterová váha |
Bohumil Němeček (2. ledna 1938 Tábor – 2. května 2010, Ústí nad Labem) byl český boxer, olympijský vítěz a mistr Evropy.
Osobní život
S manželkou Ludmilou (*1942) měl dvě děti Bohumila (*1959) a Romanu (*1965, provd. Doležalová).
Civilním povoláním byl profesionální řidič. Jezdil s nákladním vozem Tatra u podniku ČSAD.[1]
Provozoval v Ústí nad Labem hospodu "U zlaté medaile". Hrál na harmoniku.
V roce 2003 měl vážný úraz. Při práci na střeše chaty spadl z výšky 10 metrů. Z četných zranění se dokázal vyléčit. V roce 2008 však utrpěl cévní mozkovou příhodu.[2] Zemřel na její následky v roce 2010.
Sportovní kariéra
Pocházel z 10 dětí. Po 2. světové válce se s rodinou přestěhoval z rodného Tábora do Českých Budějovic. Začínal s hokejem v místním Sokole, později po reorganizaci tělovýchovy přejmenovaném na Slavoj. Do boxerské tělocvičny se dostal potom co s kamarádem slyšel reportáž o kanadském hokeji, kde jsou běžné pěstní souboje. Jeho prvním trenérem boxu byl Josef Němec starší, otec boxera Josefa Němce. Boxoval nejčastěji z obráceného gardu, jako pravák z levého postoje.
V roce 1959 odešel na sever Čech do Děčína do prvoligového klubu TJ Lokomotiva, který vedl původem jihočech František Capl.[3] Pod vedením František Capla se dostal v roce 1960 poprvé do reprezentace vedené Milošem Králíčkem. Jeho váhovou kategorií se stal lehký veltr do 63,5 kg, do kterého shazoval až 8 kg. S Králíčkem absolvoval tréninkový experiment, v rámci něhož pracoval jako lesní brigádník.[4] Na olympijské hry v Římě odjížděl jako mezinárodně neznámý sportovec. V úvodním kole se utkal s Rakušanem Rupertem Königem, kterého v roce 1960 porazil při přátelském utkání Československo vs. Rakouskou. Vyrovnaný zápas rozhodl ve třetím kole tvrdým levým úderem, po kterém byl Rakušan počítán a zvítězil v poměru 3:2 na body.[5] Ve druhém kole zdolal Ira Bernie Meliho vysoko v poměru 5:0 na body a postoupil do čtvrtfinále proti domácímu favoritovi Italu Piero Brandimu. Brandiho od úvodu zaskočil změnou gardu z levého na pravý a po vypršení devítiminutové hrací doby nečekaně zvítězil v poměru 4:1 na body.[6] V semifinále proti tmavému Američanu Quincey Danielsovi udržoval soupeře údery na distanc, nepouštěl se do žádných šarvátek u těla čím nedopřál Danielsovi možnost tvrdě zasáhnout. Po vypršení devítiminutové hrací doby zvítězil v poměru 5:0 na body.[7] V bezejmenném finále nastoupil proti Ghaňanu Clementu Quarteyovi. V úvodním kole dvakrát přesně zasáhl Ghaňana pravým direktem a ve druhém kole pro změnu levým direktem. Ve třetí třetině si udržoval unaveného soupeře od těla do konce hrací doby. Verdikt pěti rozhodčích zněl 5:0 v jeho prospěch (59:58, 60:58, 60:58, 60:58, 60:57) a získal zlatou olympijskou medaili.[4] Později vyprávěl, že finálový zápas málem nestihl. Bylo mu nabídnuto jet z olympijské vesnice do haly místo autobusu Tatrou 603. S řidičem však uvízli v římské koloně. Rozhodl se proto do haly doběhnout, při čemž si v autě zapomněl akreditaci. U vchodu musel inzultovat strážníka, který ho nechtěl do haly bez akreditace vpustit. Celou úvodní třetinu s Clementem Quarteyem vydýchával svůj předchozí zážitek.[8] V prosinci obsadil třetí místo v anketě československý sportovec roku.[9]
Od roku 1961 přestoupil do vyšší velterové váhy do 67 kg. Na červnovém mistrovství Evropy v Bělehradě prohrál v úvodním kole v poměru 2:3 na body s Francouzem Jeanem Josselinem.[10] Po neshodách ohledně startu ve velterové váhové kategorie s vedením Lokomotivy, přestoupil od roku 1962 do Ústí nad Labem do Rudé Hvězdy. V roce 1963 na červnovém mistrovství Evropy v Moskvě obsadil třetí místo, když ho v semifinále zastavil domácí litevský Sovět Ričardas Tamulis. V roce 1964 startoval na olympijských hrách v Tokiu ve velterové váze. Po úvodní výhře nad Malcolmem Bulnerem ze Srí Lanky, prohrál ve druhém kole s Finem Pertti Purhonenem. Ve třetí třetině s Finem utrpěl tržnou ránu na obočí a rozhodčí souboj zastavil.[11]
V roce 1965 se výkonnostně hledal a na mistrovství Evropy v Berlíně startoval ve velteru jeho velký děčínský rival Vladimír Kučera. Důvodem byla vleklá zranění prstů na ruce, zápěstí a levého lokte, která mu bránila v lepší přípravě. V roce 1966 byl krizovým rokem československého boxingu, kdy se uvažovalo po vzoru Švédska o jeho zrušení. Příčinou byla dvě úmrtí v ringu v krátkém časovém horizontu. Soutěže byly nakonec obnoveny od roku 1967 s důrazem na větší bezpečnost (např. zavedení přileb).[12] Roční přestávka mu prospěla a na květnovém mistrovství Evropy v Římě se vrátil ve staré formě. Ve finále porazil po taktickém výkonu s nateklým loktem na body východního Němce Manfreda Wolkeho a vybojoval svůj první titul mistra Evropy.[13] Na olympijské hry v Mexiku v roce 1968 si však formu nepřivezl. V zápase s Bulharem Ivanem Kirjakovem byl za nečistý boj rozhodčím napomínán a po slovní inzultaci za nesportovní chování nakonec diskvalifikován.[14] Po olympijských hrách se rozloučil s reprezentací a věnoval se trenérské práci v Rudé Hvězdě. Měl velkou zásluhu na věhlasu ústeckého boxu nejen v Československu. Boxu se na výkonnostní úrovni věnoval jeho syn Bohumil.
Výsledky
Turnaj | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | |
-63,5 | -67 | ||||||||
Olympijské hry | 1. | úč. | úč. | ||||||
Mistrovství Evropy | úč. | 3. | — | 1. |
Olympijské hry
Olympijské hry | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Kolo | Výsledek | Bilance | Soupeř | Výsledek | Datum | Turnaj | Místo |
1968 Olympijské hry do 67 kg | |||||||
1/32 | prohra | 6-2 | ![]() | diskvalifikace | 20. listopadu 1968 | Olympijské hry | ![]() |
1964 Olympijské hry do 67 kg | |||||||
1/16 | prohra | 6-1 | ![]() | r.s.c. | 14.-16. listopadu 1964 | Olympijské hry | ![]() |
1/32 | vítězství | 6-0 | ![]() | 5-0 | |||
1960 Olympijské hry ![]() | |||||||
finále | vítězství | 5-0 | ![]() | 5-0 | 2.-5. září 1960 | Olympijské hry | ![]() |
semifinále | vítězství | 4-0 | ![]() | 5-0 | |||
čtvrtfinále | vítězství | 3-0 | ![]() | 4-1 | |||
1/16 | vítězství | 2-0 | ![]() | 5-0 | |||
1/32 | vítězství | 1-0 | ![]() | 3-2 |
Mistrovství Evropy
Mistrovství Evropy | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Kolo | Výsledek | Bilance | Soupeř | Výsledek | Datum | Turnaj | Místo |
1967 Mistrovství Evropy ![]() | |||||||
finále | vítězství | 6-2 | ![]() | verdikt | 25. května- 2. června 1963 | Mistrovství Evropy | ![]() |
semifinále | vítězství | 5-2 | ![]() | t.k.o. 2 | |||
čtvrtfinále | vítězství | 4-2 | ![]() | diskvalifikace | |||
1/16 | vítězství | 3-2 | ![]() | verdikt | |||
1963 Mistrovství Evropy ![]() | |||||||
semifinále | prohra | 2-2 | ![]() | verdikt | 26. května- 3. června 1963 | Mistrovství Evropy | ![]() |
čtvrtfinále | vítězství | 2-1 | ![]() | verdikt | |||
1/16 | vítězství | 1-1 | ![]() | verdikt | |||
1961 Mistrovství Evropy do 67 kg | |||||||
1/16 | prohra | 0-1 | ![]() | 2-3 | 4. června 1961 | Mistrovství Evropy | ![]() |
Odkazy
Reference
- ↑ časopis Květy 29.9.1960 str. 21
- ↑ https://www.idnes.cz/oh/peking-2008/o-vitezi-jehoz-ruce-patri-do-muzea.A080713_171953_sporty_elv
- ↑ Československý sport 30.9.1960 str. 2
- ↑ a b Československý sport 6.9.1960 str. 2
- ↑ Československý sport 30.8.1960 str. 6
- ↑ Československý sport 3.9.1960 str. 1
- ↑ Československý sport 4.9.1960 str. 1-2
- ↑ http://www.totem.cz/enda1.php?a=329379
- ↑ Československý sport 22.12.1960 str. 1
- ↑ Práce 6.6.1961 str. 6
- ↑ Práce 17.10.1964 str. 6
- ↑ Rudé Právo 23.12.1966 str. 6
- ↑ Rudé Právo 3.6.1967 str. 6
- ↑ Pravda 21.10.1968 str. 5
Literatura
Olympijský vítěz B. Němeček je uveden v knize Jaroslava Kirchnera a Jana Slepičky – Hvězdy českého sportu 1 (2000; ISBN 80-7200-471-9). Jako krédo používal citát: „Vůle, síla a vytrvalost - to mi dal sport do života.“
Související články
Externí odkazy
- Bohumil Němeček v databázi Olympedia (anglicky)
- Ustecky.denik.cz: Zemřel olympijský vítěz, boxer a Ústečan Bohumil Němeček
Olympijští vítězové v boxu – velterová váha | |
---|---|
|