Dmitrij Nikolajevič Medvěděv
Dmitrij Medvěděv | |
---|---|
![]() | |
Narození | 22. srpna 1898 Běžica |
Úmrtí | 14. prosince 1954 (ve věku 56 let) Moskva |
Místo pohřbení | Novoděvičí hřbitov |
Povolání | spisovatel |
Národnost | ruská |
Stát | Sovětský svaz![]() |
Žánr | válečné příběhy |
Významná díla | V týlu nepřítele, Silní duchem |
Ocenění | Hrdina Sovětského svazu Pamětní medaile 800. výročí Moskvy Medaile 30. výročí sovětské armády a námořnictva Honorary Officer of the State Security medaile Za vítězství nad Německem … více na Wikidatech |
Politická příslušnost | Komunistická strana Sovětského svazu (od 1920) |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Dmitrij Nikolajevič Medvěděv (rusky Дмитрий Николаевич Медведев; 22. srpna 1898, Běžica, nyní část Brjanska – 14. prosince 1954, Moskva)[1] byl jedním z velitelů sovětských partyzánů na Ukrajině během druhé světové války, plukovník NKVD, hrdina Sovětského svazu a ruský spisovatel.
Život
Medvěděv pocházel z dělnické rodiny. Na vysoké škole v Oděse vystudoval matematiku a fyziku.[2] Během ruské občanské války vstoupil do Rudé armády a roku 1920 do Komunistické strany Ruska (bolševiků). V letech 1920 až 1938 pracoval v NKVD[1] v různých (i velitelských funkcích) na Ukrajině, v Medvěžegorsku na stavbě Bělomořsko-baltského kombinátu NKVD[1] nebo v sibiřském gulagu Norillag.[2][1]
V létě roku 1941, krátce po napadení Sovětského svazu nacistickým Německem, byl jako důstojník NKVD poslán nejprve do západního Ruska a pak na Ukrajinu, aby zde organizoval partyzánský boj. Jeho jednotka, zvaná Победители (Vítězové), působila v Žytomyrské, Rovenské a Lvovské oblasti, zaměřovala se na sabotáže, atentáty a výzvědnou činnost, zlikvidovala více než dva tisíce německých vojáků a důstojníků včetně jedenácti generálů a zachránila přes sto šedesát židovských žen a dětí.[2]
Po osvobození Ukrajiny roku 1944 se Medvěděvova jednotka stala součástí pravidelné Rudé armády. Pátého listopadu roku 1944 byl Medvěděv vyznamenán titulem Hrdina Sovětského svazu.[1] Mimo jiné mu byl také udělen Řád rudého praporu a stal se čtyřnásobným nositelem Leninova řádu (1942, 1943 a 1944 a 1946).[2]
Roku 1945 byl poslán do Litvy, aby organizoval boj proti ozbrojeným antikomunistickým oddílům tzv. Lesních bratrů.[2]
Roku 1946 odešel jako plukovník[1] do výslužby a pak se věnoval literární činnosti. Ve svých knihách se zabýval hrdinským bojem partyzánů v týlu německých vojsk.[3] Jeho knihy se však vyznačují značnou schematičností ve vykreslování lidských charakterů.
Literární dílo
- Отряд идёт на Запад (1948, Oddíl jde na západ),
- Это было под Ровно (1948, Bylo to u Rovna), česky jako V týlu nepřítele.
- Сильные духом (1951, Silní duchem), rozšířené vydání knihy Это было под Ровно
- На берегах Южного Буга (1957, Na březích Jižního Bugu), slovensky jako Pri Hitlerovom hlavnom stane.
Česká a slovenská vydání
- Silní duchem, Naše vojsko, Praha 1953, přeložil Josef France,
- V týlu nepřítele, SNDK, Praha 1954, přeložil Josef France,
- Pri Hitlerovom hlavnom stane, Osveta, Bratislava 1963, přeložil Ján Mojžíš,
- Silní duchem, Lidové nakladatelství, Praha 1980, přeložil Josef France.
Reference
- ↑ a b c d e f Капчинский, О. И. Velká ruská encyklopedie [online]. Ruská akademie věd [cit. 2022-08-05]. Heslo МЕДВЕ́ДЕВ. Dostupné v archivu pořízeném dne 2022-08-05. (rusky)
- ↑ a b c d e Dmitrij Medvěděv na warheroes.ru
- ↑ Dmitrij Medvěděv na hrono.ru
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Dmitrij Medvěděv na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Dmitrij Nikolajevič Medvěděv
- (rusky) Это было под Ровно – ruský text knihy
- (rusky) Dmitrij Medvěděv na nvo.ng.ru