Ferdinand Břetislav Mikovec
Ferdinand Břetislav Mikovec | |
---|---|
![]() F. B. Mikovec | |
Narození | 14. prosince 1826 nebo 23. prosince 1826 Sloup v Čechách Rakouské císařství ![]() |
Úmrtí | 22. září 1862 (ve věku 35 let) Praha Rakouské císařství ![]() |
Místo pohřbení | hrob F. B. Mikovce |
Povolání | spisovatel, archeolog, literární historik, divadelní kritik, dramatik, historik, dramaturg a kulturní historik |
Podpis | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ferdinand Břetislav Mikovec (23. prosince 1826, Sloup v Čechách[1] – 22. září 1862, Praha) byl český vzdělanec, dramatik, básník a organizátor kulturního života.
Životopis
Narodil se v početné, národnostně nevyhraněné rodině jako nejstarší ze šesti dětí, jménem Ferdinand Mikowetz. Otec Mikowetz byl hospodářským správcem zdejšího panství a brzy zemřel. Matka Terezie se starala o 4 sirotky, dva nejmladší zemřeli jako děti. Ferdinand se po absolvování obecné školy ve Sloupu roku 1836 dostal na gymnázium v České Lípě a tam byl získán pro české vlastenectví místním katechetou Antonem Krombholzem. Bydlel ve vlastenecky smýšlející rodině advokáta Antona Schmeykala (Česká Lípa, Mírová 82, dnes Moskevská ulice)[2]. Tehdejší českolipské gymnázium sídlilo v budově kláštera augustiniánů a bylo jen nižšího stupně bez maturity, proto Mikovec i se Schmeykalovým synem Francem Schmeykalem odešel dostudovat do Prahy. Prahu si zamiloval. Po maturitě pokračoval v Praze na Karlo-Ferdinandově univerzitě, kde studoval historii a dějiny umění. Začal v roce 1841 psát různé literární příspěvky, česky i německy a veřejně se angažoval. Přijal vlastenecké jméno Břetislav. Stal se členem studentské gardy Svornost a politického klubu Repeal. Během revolučního roku 1848 stanul na barikádách, po potlačení revoluce uprchl za hranice, bojoval po boku Srbů.[3] Pak se z Srbska vrátil a po krátkém čase odjel do Lipska studovat vše dostupné o mistru Janu Husovi.[4]
Jeho dalším významným činem po návratu do Prahy bylo založení literárního časopisu, první české revue Lumír v roce 1851[5]. Časopis poskytoval prostor mladým autorům a sám Mikovec do něj hojně přispíval jako divadelní kritik a teoretik[6]. Zájem o domácí umění šířil i publikováním reprodukcí výtvarných děl, které dával předplatitelům Lumíra jako prémii. Angažoval se také za dostavění Svatovítské katedrály a vydal první monografii o hradě Karlštejně. Dal podnět k založení literárního a výtvarného spolku Arkadie, stal se jeho prvním předsedou a spoluorganizátorem první spolkové výstavy uměleckých památek z veřejných i soukromých sbírek, která se konala roku 1861 v Praze na Žofíně. Největší pozornost Mikovec věnoval divadlu, jehož úroveň se snažil zvýšit psaním kritik a referátů, popularizací Shakespeara, vlastními dramaty i úsilím o založení samostatného českého divadla.
Trpěl vrozenou srdeční chorobou, která omezovala jeho tvůrčí plány, zejména cestování po památkách. S postupující nemocí mu ubývalo sil, proto se v listopadu roku 1861 k němu do domu čp. 1836/II v dnešní Lublaňské ulici na Novém Městě pražském přistěhovala matka s mladšími dětmi[7], ale pomoci mu již nemohla.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/Sloup_Mikovec_deska.jpg/220px-Sloup_Mikovec_deska.jpg)
Své nejvýznamnější dílo o architektonických památkách země České již Mikovec pro nemoc nemohl dokončit, druhý díl vydal teprve roku 1862 jeho spolupracovník Karel Václav Zap.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6f/Mikovcovo_rodi%C5%A1t%C4%9B.jpg/251px-Mikovcovo_rodi%C5%A1t%C4%9B.jpg)
Zemřel ve věku 35 let na následky vrozené srdeční choroby v září 1862 v Praze. Byl pohřben na malostranském hřbitově v Košířích. Když byl hřbitov rušen, jeho ostatky i náhrobek byly roku 1911 na přání příbuzných převezeny do rodného Sloupu v Čechách. Ve Sloupu je také na jeho rodném domě od roku 1936 pamětní deska.[3][8]
Dílo
- MIKOVEC, Ferdinand Břetislav. Tycho Brahe : životopisný nástin od Ferdinanda B. Mikowce. Praha: Pospíšil, 1847. Dostupné online.
- Mikovec, Ferdinand Břetislav: Záhuba rodu Přemyslovského. Tragédie ve čtyřech jednáních. Praha F. Pospíšil 1851.
- MIKOVEC, Ferdinand Břetislav: Die königliche Burg Karlstein in Böhmen, eine monografische Skizze. Wien Eduard Hölzel 1858.
- MIKOVEC, Ferdinand Břetislav: Malerisch-historische Skizzen aus Böhmen ; als begleitender Text zu dem "Album von Böhmen" herausgegeben von Eduard Hölzel. Wien 1860
- MIKOVEC, Ferdinand Břetislav. Starožitnosti a Památky země České. Ilustrace Josef Vojtěch Hellich, Vilém Kandler. Praha: Kober a Markgraf, [1860]. Dostupné online.
Odkazy
Reference
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ Michael Polák. Významný rodák, či německý nacionalista? F. Schmeykal má výročí. Českolipský deník [online]. 2014-04-05 [cit. 2014-04-06]. Dostupné online.
- ↑ a b VOJTÍŠKOVÁ, Marie. Jiskry a plaménky. Česká Lípa: MNV Česká Lípa, 1981. Kapitola Rejstřík osob, s. 38.
- ↑ SMEJKAL, Ladislav. Máchův kraj - Českolipsko. Praha 6: REGIA, 2008. ISBN 978-80-86367-65-1. Kapitola Kolébka a hrob Ferdinanda Břetislava Mikovce, s. 171.
- ↑ Českolipsko a Máchův kraj. Děčín: Česká turistika s.r.o, 2005. ISBN 80-903410-9-8. Kapitola Krajina, lidé, zvyky, s. 10.
- ↑ Divadelní encyklopedie
- ↑ Národní archiv Praha, konskripční seznamy pražského policejního komisařství z let 1850-1914, dostupné online, heslo terezie mikowetz, Ferdinand Mikowetz
- ↑ Smejkal, s. 172
Literatura
- HANUŠ, Josef: Národní muzeum a naše národní obrození. Díl I., Praha 1921
- Ottův slovník naučný, heslo Mikovec. Sv. 17, str. 296.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Ferdinand Břetislav Mikovec na Wikimedia Commons
Autor Ferdinand Břetislav Mikovec ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ferdinand Břetislav Mikovec
- Ferdinand Břetislav Mikovec v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- Časopis Lumír - 1. ročník díl I (1851) a 8. ročník díl II (1858) s původními příspěvky F. B. Mikovce