František Helfrýd Voračický z Paběnic
František Helfrýd Voračický z Paběnic | |
---|---|
Narození | 23. listopadu 1677 |
Úmrtí | 6. října 1719 (ve věku 41 let) Praha |
Povolání | genealog a heraldik |
Rodiče | Vojtěch Jiří Voračický z Paběnic a Terezie Antonie z Kaiserštejna |
Rod | Voračičtí z Paběnic |
Příbuzní | Vojtěch Ferdinand Voračický z Paběnic, Leopold Karel Voračický z Paběnic a Antonín Voračický z Paběnic (sourozenci) Jan Ilburk Voračický z Paběnic (strýc z otcovy strany) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
František Helfrýd Voračický z Paběnic (německy Franz Hellfried Woracziczky von Babienitz * 23. listopadu 1677 - ?) byl český šlechtic z rodu Voračických z Paběnic, od roku 1704 s titulem říšského hraběte. Zastával vysoké úřednické funkce v Českém království a sepsal několik historicko-genealogických pojednání.
Život
Narodil se 23. listopadu 1677 jako syn Jana Lipolta Voračického z Paběnic a jeho třetí manželky Terezie Antonie, rozené z Kaiserštejna. Měl dva vlastní bratry Vojtěcha Ferdinanda a Leopolda Karla a nevlastního Antonína z otcova druhého manželství.
V roce 1698 se stal dědičným českým místodržitelem, zastával úřady císařského rady, komorníka, přísedícího komorního a dvorního lenního soudu a hejtmana Loketského kraje. Nejméně v letech 1701 a 1706 byl účastníkem českého zemského sněmu.
Se svými bratry Vojtěchem Ferdinandem a Leopoldem Karlem († 1705) byl za zásluhy v boji proti Francouzům císařským diplomem 21. srpna 1704 povýšen do českého hraběcího stavu.
František Helfrýd měl rozsáhlé vědomosti v oblasti genealogie a heraldiky, což se projevilo v jeho spisech o historii jeho rodu, ze kterého vyplývá, že se zabýval genealogickým výzkumem české šlechty celkově.
V roce 1710 nechal zrestaurovat rodovou hrobku ve františkánském kostele sv. Kateřiny v Jindřichově Hradci a pro sebe nechal vytvořit náhrobek ve františkánském kostele Panny Marie Sněžné na Novém Městě v Praze.
V roce 1714 podal žádost o svolení postavit sochu Jana Sarkandera o jehož svatořečení se tehdy uvažovalo. Toto povolení mu bylo uděleno a socha byla postavena v Praze na Hradčanském náměstí, v blízkosti arcibiskupského paláce. V roce 1764 však byla socha přemístěna na dnešní místo u Zámeckých schodů a nahrazen sochou svatého Filipa Nerejského. Názory na autorství se liší. Na soklu se nachází zřetelný nápis OPUS JOAN. BROKOFF. Janu Brokoffovi připisuje plastiku Oskar Pollak[1] či Karel B. Mádl.[2] František Ekert uvádí však jako autory otce Jana i syna Ferdinanda Maxmiliána.[3] Emanuel Poche připisuje sochu Michalu Josefu Brokoffovi,[4] Oldřich J. Blažíček pokládá za autora Ferdinanda Maxmiliána Brokoffa.[5] Na štítku pod sochou je latinský nápis: František Voračický, sv. říše římské hrabě a pán na Paběnicích, J. c. M. komorník a rada, zhotoviti dal r. 1715 a dále erb Františka Voračického s monogramy Ferdinanda III. a Leopolda I.[3]
Rodina
Hrabě František Helfrýd byl dvakrát ženatý, poprvé od roku 1700 s Annou Markétou hraběnkou Stubickovou, která však zemřela již 15. května 1702. Podruhé byl ženat od 2. září 1704 se starší Maxmilianou Zárubovou z Hustířan (* 1660), vdovou po Antonínu Libštejnském z Kolovrat. Přesto však František Helfrýd nezanechal žádné potomky.
Spisy
František Helfrýd Voračický je také autorem následujících spisů:
- „Generalbeschreibung des uralten gräflichen und herrlichen Woracziczki’schen Geschlechtes aus der k. Landtafel, alten Memorien, Autoribus und Grabsteinen zusammengestellt“ (Praha 1705, Fol.)
- „Kurzer Begriff und Inhalt des Lebens des ehrwürdigen Priesters Johann Sarcander“ (Praha 1711, 8°.)
- „Genealogia Comitum Woracziczky de Pabenic“ (Praha 1716, Fol.) - s podporou jezuity Michaela Adama Franka
- „Syntagma historico-genealogicum domus S. R. I. comitum et baronum Woracziczky de Pabenic“ (Praha 1716, Fol.).
- „Antiquissimarum et praecipuarum regni Bohemiae familiarum geminis coloribus depicta insignia magna diligentia combinata sunt a me Francisco Hellfrido Woracziczky de Pabienicz“.
Reference
- ↑ POLLAK, Oskar. Johann und Ferdinand Maximilian Brokoff. Prag: J. G. Calve, 1910. (německy)
- ↑ MÁDL, Karel B. Oltář Ferd. Brokova ve Vídni. Světozor. 1883, roč. 17, čís. 35, s. 407. Dostupné online.
- ↑ a b EKERT, František. Posvátná místa královského hlavního města Prahy. Svazek I. Praha: Dědictví sv. Jana Nepomuckého / fotoreprint Volvox Globator, 1884 / 1996. ISBN 80-7207-040-1. S. 114.
- ↑ POCHE, Emanuel. Prahou krok za krokem. 2. vyd. Praha: Panorama, 1985. 470 s. S. 115.
- ↑ BLAŽÍČEK, Oldřich J. Ferdinand Brokof. Praha: Odeon, 1986. S. 111.
Externí odkazy
- BLKÖ:Woracziczky, Franz Hellfried – Wikisource. de.wikisource.org [online]. [cit. 2021-07-21]. Dostupné online. (německy)