Kryštofovy Hamry
Kryštofovy Hamry | |
---|---|
![]() Ulice mezi návsí a kostelem | |
![]() ![]() | |
znakvlajka | |
Lokalita | |
Status | obec |
Pověřená obec | Vejprty |
Obec s rozšířenou působností | Kadaň (správní obvod) |
Okres | Chomutov |
Kraj | Ústecký |
Historická země | Čechy |
Stát | Česko![]() |
Zeměpisné souřadnice | 50°29′58″ s. š., 13°8′10″ v. d. |
Základní informace | |
Počet obyvatel | 160 (2024)[1] |
Rozloha | 68,42 km²[2] |
Nadmořská výška | 680 m n. m. |
PSČ | 431 91 |
Počet domů | 97 (2021)[3] |
Počet částí obce | 4 |
Počet k. ú. | 5 |
Počet ZSJ | 6 |
Kontakt | |
Adresa obecního úřadu | Kryštofovy Hamry 64 431 91 Vejprty [email protected] |
Starosta | Bc. František Henzl |
Oficiální web: www | |
![]() | |
![]() ![]() Kryštofovy Hamry | |
Další údaje | |
Kód obce | 563315 |
Geodata (OSM) | OSM, WMF |
![]() | |
![]() Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kryštofovy Hamry (německy Christophhammer) jsou obec v okrese Chomutov v Ústeckém kraji. Žije v nich 160[1] obyvatel. Vesnice se nachází v údolí Přísečnického potoka v nadmořské výšce 680 metrů. Okolní krajina byla osídlena již v patnáctém století, ale první zmínky o vesnici jsou až z roku 1720. Prvotní osídlení i počátky vesnice souvisí s těžbou a zpracováním železné rudy. V devatenáctém století bylo železářské podnikání částečně nahrazeno textilním průmyslem, ale všechny podniky zanikly po druhé světové válce v důsledku vysídlení Němců z Československa.
Součástí obce je území někdejšího města Přísečnice, které bylo v roce 1974 zbořeno a zatopeno stejnojmennou přehradou. Kryštofovy Hamry zahrnují katastrální území Černý Potok, Rusová, Přísečnice a Dolina. Obec se skládá ze čtyř částí obce: Kryštofovy Hamry, Černý Potok, Mezilesí a Rusová. V katastrálním území Kryštofovy Hamry stávala osada Hájovna.
Název
Název Hamr nebo Hamry je odvozen z výrazu ze střední horní němčiny pro kladivo, který se postupně začal používat k označení železáren (podle kladivového stroje).[4] Přívlastek Kryštofovy pochází ze jména svatého Kryštofa, podle kterého byl hamr pojmenován. V historických listinách se jméno vyskytuje ve tvarech: hamr St. Christoph (1651), Christophshammer (1720 a 1787), Christophhammer (1846) nebo Christophhammer a Chrištofovy hamry (1854).[4][5]
Historie
Nejstarší osídlení Kryštofových Hamrů je známé z počátku patnáctého století, kdy zde stával jeden z 26 hamrů v okolí Přísečnice, který zanikl během husitských válek. Další železářský hamr pojmenovaný po svatém Kryštofovi založil roku 1621 jáchymovský hejtman Kryštof Grad z Grünberku, který dostal v letech 1621–1625 přísečnické panství do zástavy. Podnik se skládal z vysoké pece, dvou kováren, mlýna, pily a rybníka. Později byla jedna z kováren přestavěna na měděný hamr a roku 1660 vznikla cihelna.[6]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/Kry%C5%A1tofovy_Hamry_2015-05-02_1.jpg/220px-Kry%C5%A1tofovy_Hamry_2015-05-02_1.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ad/Kry%C5%A1tofovy_Hamry_2015-05-02_Kostel_svat%C3%A9ho_Kry%C5%A1tofa.jpg/220px-Kry%C5%A1tofovy_Hamry_2015-05-02_Kostel_svat%C3%A9ho_Kry%C5%A1tofa.jpg)
První písemná zmínka o vesnici pochází až z roku 1720. Deset let poté je doložen hostinec s masným krámem a výstavba domu, kterou povolila správa panství.[6] Původní hamr musel být vzhledem k velké spotřebě dřeva přestavěn na výrobnu kobaltové modři, kromě které se v ní vyráběl prášek používaný místo savého papíru.[7]
V polovině osmnáctého století nastal v Kryštofových Hamrech rozmach podnikání. Vznikaly nové podniky, které se zabývaly výrobou lžic a hřebíků, dva zbrojířské hamry vyráběly bajonety, hlavně a nabijáky.[8] Postavena byla drátovna. Vyráběly se také cvočky a od roku 1847 zápalková dřívka a špejle. Kromě toho lidé pracovali v lese při kácení dřeva, které se na jaře plavilo po Přísečnici do Saska. V domácnostech se paličkovaly krajky a muži si přivydělávali hraním na hudební nástroje v kapelách.[7]
V okolí vesnice a na Jelení hoře se nacházely tři železnorudné doly. V dole Josef se štolou a několika šachtami se dobývala krevelová žíla, která poskytovala velmi dobře tavitelnou rudu. V období 1825–1830 se v dole vytěžilo 138 tun rudy. Těžba v dole Kryštof, který měl stejného majitele, byla menší. Třetí důl, Nové štěstí, je zmiňován pouze v letech 1799–1805 v souvislosti s neúspěšným průzkumem nekvalitní krevelové žíly.[8] Posledním pokusem o těžbu surovin bylo otevření dolů Antonínova štola a Richterův cech. Měla se v nich těžit stříbrná a kobaltová ruda, ale spory mezi majiteli dolů vedly k rychlému ukončení těžby.[7]
Přes množství drobných podniků nebyla hospodářská situace dobrá, a chudoba se ještě zvětšila po ukončení výroby kobaltové barvy v roce 1874.[7] Ke zlepšení podmínek došlo až otevřením pobočky vejprtské firmy Pohl – pletárny, ve které našlo práci 120 žen. Později se v podniku navíjelo hedvábí na cívky. V letech 1891–1892 byl v nedalekém Jöhstadtu zahájen provoz Přísečnické dráhy. Díky ní se ve městě začal rozvíjet průmysl, který zaměstnával také obyvatele Kryštofových Hamrů. V letech 1923–1948 část lidí zaměstnávala také továrna na výrobu krajek a záclon Franze Schmidta, kterému patřila textilní továrna v Přísečnici.[9]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/99/Kry%C5%A1tofovy_Hamry_2015-05-02_4.jpg/220px-Kry%C5%A1tofovy_Hamry_2015-05-02_4.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9c/Kry%C5%A1tofovy_Hamry_2015-05-02_2.jpg/220px-Kry%C5%A1tofovy_Hamry_2015-05-02_2.jpg)
Drobný průmysl přesto nedokázal nabídnout dostatek pracovních míst, a lidé proto pracovali v Sasku i v první polovině dvacátého století. Ze Saska naopak přijížděli návštěvníci, které lákala okolní příroda Krušných hor. Ve čtyřicátých letech dvacátého století ve vesnici fungovaly čtyři hostince, tři obchody s potravinami, tři pekaři, řezník, cukrárna, povoznictví, tři trafiky, obchod s uhlím, dva holiči, tři ševci a chomutovské svépomocné družstvo. Řemeslo provozovali také zedník, truhlář a klempíř.[9] Vysídlení německého obyvatelstva po druhé světové válce způsobilo výrazný pokles počtu obyvatel, v jehož důsledku byla zavřena elektrárna v budově bývalé drátovny, továrna na krajky a záclony a roku 1953 také pila. Odliv obyvatel se zpomalil v období 1954–1966 v souvislosti se zřízením posádky pohraniční stráže. Přesto bylo v letech 1959–1960 zbořeno přibližně sedmdesát nevyužívaných domů.[10]
K oživení vesnice přispělo vybudování vodního díla Přísečnice, ale i tak postupně převládl počet rekreačních objektů nad trvale obydlenými domy.[10] Do roku 1999 ve vsi nebyl obchod a zásobování základními potřebami zajišťovala dvakrát týdně pojízdná prodejna. Po otevření hospody v ní bylo možné objednávat základní potraviny.[11]
Obyvatelstvo
Při sčítání lidu v roce 1921 zde žilo 674 obyvatel (z toho 328 mužů), z nichž byli čtyři Čechoslováci, 667 Němců a tři cizinci. Kromě tří evangelíků a dvou lidí bez vyznání byli římskými katolíky.[12] Podle sčítání lidu z roku 1930 měla vesnice 789 obyvatel: dvanáct Čechoslováků, 764 Němců a třináct cizinců. Bylo mezi nimi šestnáct evangelíků, dva členové církve československé, 39 lidí bez vyznání a ostatní se hlásili k římskokatolické církvi.[13]
Podle sčítání v roce 1980 v obci žilo 52 obyvatel německé národnosti a jejich podíl na celkovém počtu obyvatel byl 40,3 %, což byla nejvyšší hodnota v tehdejším Československu.[14]
1869 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1921 | 1930 | 1950 | 1961 | 1970 | 1980 | 1991 | 2001 | 2011 | 2021 | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Obyvatelé | 574 | 732 | 759 | 774 | 841 | 674 | 789 | 136 | 119 | 91 | 85 | 59 | 57 | 48 | 129 |
Domy | 70 | 88 | 91 | 106 | 108 | 106 | 125 | 131 | — | 28 | 29 | 42 | 27 | 37 | 49 |
Obecní správa
Kryštofovy Hamry leží v okrese Chomutov v Ústeckém kraji. Patří do obvodu obce s rozšířenou působností Kadaň a jejich pověřený obecní úřad je ve Vejprtech.[17]
Po zrušení patrimoniální správy se Kryštofovy Hamry staly samostatnou obcí, která až do území reformy v roce 1960 patřila do okresu Kadaň (1869–1890, 1950) a do okresu Přísečnice (1900–1930). Až do svého zániku k obci patřila osada Hájovna. Poté Kryštofovy Hamry jako samostatná obec zanikly, a v letech 1961–1974 tvořily část města Přísečnice. Od 30. června 1974 se znovu staly obcí s částmi obce Černý Potok, Mezilesí, Rusová a Kotlina. Kotlina byla od 1. ledna 1979 převedena k Měděnci.[18]
Obecní úřad sídlí v domě čp. 64, ve kterém byl v první polovině dvacátého století provozován hostinec U Kunzů.[9]
Obecní symboly
V roce 2007 schválilo zastupitelstvo podobu obecního znaku. Znak a vlajka byly obci uděleny rozhodnutím předsedy Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky dne 11. dubna 2008.[19] Strom ve znaku obce symbolizuje úctu k zaniklému městečku Přísečnice. Pod stromem protéká voda, která symbolizuje obec Černý Potok. Jablko ve znaku symbolizuje kostel svatého Kryštofa a název obce. Zkřížená kladívka v pravé dolní části znaku jsou připomínkou hornické minulosti tohoto krušnohorského regionu.[20]
Hospodářství
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dd/Kry%C5%A1tofovy_Hamry_I.jpg/220px-Kry%C5%A1tofovy_Hamry_I.jpg)
Na území obce, na hřebenech Krušných hor v nadmořské výšce 800–850 m, zhruba v prostoru mezi železničními zastávkami Měděnec a Rusová na železniční trati Chomutov–Vejprty,[21] se nachází Farma větrných elektráren Kryštofovy Hamry.[22] Turbíny se nacházejí v katastrálních územích Dolina, Rusová a Měděnec.[23] Komplex patří německé společnosti Ecoenerg Windkraft GmbH a v roce 2008, kdy byl uveden do provozu, byl s počtem 21 turbín a celkovým instalovaným výkonem 42 MW největším větrným parkem na území České republiky.[24] Celková výška elektráren dosahuje přibližně 119 metrů.[22] Investiční náklady se v té době pohybovaly okolo 80 milionů korun na jednu turbínu. Jen za první rok zkušebního provozu vyrobil park 94 tisíc megawatthodin a elektřina se prodala za 246 miliónů korun a návratnost investice ve výši 1,46 miliardy korun se tak odhadovala na sedm let.[24]
Na území obce se nachází také menší komplex Větrné elektrárny Rusová, který zahrnuje 3 turbíny s celkovým instalovaným výkonem 7,5 MW. Ten byl uveden do provozu v roce 2007 a provozuje ho společnost Green Lines Rusová, s.r.o.[25]
Příjmy od provozovatelů elektráren tvoří asi třetinu příjmů obce. Obec plánovala povolit výstavbu dalších větrných elektráren, příslušnou změnu územního plánu však blokuje Ústecký kraj.[26][27]
Doprava
Roku 1998 byl otevřen hraniční přechod pro pěší vzdálený asi dva kilometry od vesnice,[11] odkud k němu vede žlutě značená turistická trasa.[28]
Společnost
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/08/Kry%C5%A1tofovy_Hamry%2C_%C4%8Dp._7.jpg/220px-Kry%C5%A1tofovy_Hamry%2C_%C4%8Dp._7.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c4/P%C5%99%C3%ADse%C4%8Dnice_-_socha_Panny_Marie.jpg/220px-P%C5%99%C3%ADse%C4%8Dnice_-_socha_Panny_Marie.jpg)
Školství
Škola byla v Kryštofových Hamrech již v roce 1770 a fungovala až do roku 1971. Školní budovu postavenou roku 1838 převzala v roce 1952 posádka pohraniční stráže, a vyučování potom probíhalo v jiném domě.[9] V devadesátých letech dvacátého století byl areál bývalé pohraniční stráže upraven na výcvikové středisko Střední policejní školy ministerstva vnitra.[11] V roce 2018 v něm působilo odloučené pracoviště Vyšší policejní školy a Střední policejní školy MV v Praze, zaměřené na výcvikovou a vzdělávací činnosti školy a dalších složek ministerstva vnitra a policie.[29]
Kultura
Kulturní akce organizuje Sbor dobrovolných hasičů obce Kryštofovy Hamry. V roce 2009 byla ukončena oprava střechy na kostele svatého Kryštofa a rekonstrukce věžních hodin. V tomto roce byl také zaveden do obce Kryštofovy Hamry a Černý Potok internet.
Pamětihodnosti
- U křižovatky silnic II/223 a II/224 stojí památkově chráněná socha Panny Marie z roku 1753. Původně stávala naproti hřbitovu v zaniklé Přísečnici.[30]
- Jedinou kulturní památkou přímo ve vesnici je dům čp. 7 postavený okolo roku 1800. Má zděné přízemí, hrázděné patro s bedněnými štíty a polovalbovou střechu.[31]
- Empírový kostel svatého Kryštofa byl postaven v letech 1829–1832. Na hlavním oltáři je obraz svatého Kryštofa z roku 1832 od malíře Josefa Führicha.[32]
- Poblíž kostela stojí pomník Julia Fučíka, obětem fašismu a padlým za druhé světové války z roku 1958.[11]
Odkazy
Reference
- ↑ a b Český statistický úřad: Počet obyvatel v obcích – k 1. 1. 2024. Praha: Český statistický úřad. 17. května 2024. Dostupné online. [cit. 2024-05-19].
- ↑ Český statistický úřad: Malý lexikon obcí České republiky – 2017. Český statistický úřad. 15. prosince 2017. Dostupné online. [cit. 2018-08-28].
- ↑ Český statistický úřad: Výsledky sčítání 2021 – otevřená data. Dostupné online. [cit. 2022-04-18].
- ↑ a b PROFOUS, Antonín. Místní jména v Čechách. Jejich vznik, původní význam a změny. Svazek I. A–H. Praha: Nakladatelství Československé akademie věd, 1947. 728 s. S. 516–517.
- ↑ SVOBODA, Jan; ŠMILAUER, Vladimír. Místní jména v Čechách. Jejich vznik, původní význam a změny. Svazek V. Dodatky. Praha: Nakladatelství Československé akademie věd, 1960. 676 s. S. 169.
- ↑ a b BINTEROVÁ, Zdena. Od Vejprt po Měděnec. Chomutov: Okresní muzeum Chomutov, 1999. 128 s. Kapitola Kryštofovy Hamry, s. 115. Dále jen Binterová (1999).
- ↑ a b c d Binterová (1999), s. 116.
- ↑ a b BÍLEK, Jaroslav; JANGL, Ladislav; URBAN, Jan. Dějiny hornictví na Chomutovsku. Chomutov: Vlastivědné muzeum v Chomutově, 1976. 192 s. S. 49, 57.
- ↑ a b c d Binterová (1999), s. 117.
- ↑ a b Binterová (1999), s. 118.
- ↑ a b c d Binterová (1999), s. 119.
- ↑ Státní úřad statistický. Statistický lexikon obcí v Republice Československé. Čechy. 2. vyd. Svazek I. Praha: Státní úřad statistický, 1924. 596 s. S. 255.
- ↑ Státní úřad statistický. Statistický lexikon obcí v Republice Československé. Země česká. Svazek I. Praha: Státní úřad statistický, 1934. 614 s. S. 294.
- ↑ ZUZÁNKOVÁ, Naděžda. Národnostní Složení Obyvatelstva Čsr. Český lid. 1982, roč. 69, čís. 1, s. 24–31. Dostupné online [cit. 2024-03-05]. ISSN 0009-0794.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky 1869–2011 [online]. Český statistický úřad, 2015-12-21 [cit. 2016-12-11]. Kapitola Okres Chomutov. Dostupné online.
- ↑ Základní údaje podle částí obce vybraného SO ORP – Kadaň [PDF online]. Český statistický úřad [cit. 2023-11-18]. Dostupné online.
- ↑ Územně identifikační registr ČR. Obec Kryštofovy Hamry: podrobné informace [online]. [cit. 2018-12-14]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-12-15.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky – 1869–2011. Abecední přehled obcí a částí obcí [online]. Český statistický úřad, 2015-12-21 [cit. 2018-03-25]. S. 66, 89, 131, 249, 261, 330, 463. Dostupné v archivu pořízeném dne 2024-03-06.
- ↑ Udělené symboly – Kryštofovy Hamry [online]. 2008-04-11 [cit. 2022-06-09]. Dostupné online.
- ↑ O obci Kryštofovy Hamry [online]. Obec Kryštofovy Hamry [cit. 2018-12-14]. Dostupné online.
- ↑ Seznam.cz. Turistická mapa [online]. Seznam.cz [cit. 2015-05-06]. Dostupné online.
- ↑ a b Farma větrných elektráren Kryštofovy Hamry [online]. www.pro-vetrniky.cz [cit. 2018-12-14]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-12-15.
- ↑ Eru - vyhledávač licencí. licence.eru.cz [online]. [cit. 2024-08-14]. Dostupné online.
- ↑ a b Obří větrný park Kryštofovy Hamry se ještě více rozroste [online]. VLTAVA-LABE-PRESS, 2011-03-24 [cit. 2018-12-14]. Dostupné online.
- ↑ Eru - vyhledávač licencí. licence.eru.cz [online]. [cit. 2024-08-14]. Dostupné online.
- ↑ Největší česká větrná farma v Krušných horách se nerozšíří. TZB-info [online]. [cit. 2024-08-14]. Dostupné online.
- ↑ BIBEN, Martin. Ves s největším větrným parkem roste a dává lidem 15 tisíc ročně. Turbín chce víc, úřady jí ale brání. Hospodářské noviny (HN.cz) [online]. 2024-02-22 [cit. 2024-08-14]. Dostupné online.
- ↑ Seznam.cz. Turistická mapa [online]. Mapy.cz [cit. 2018-12-14]. Dostupné online.
- ↑ Oddělení výcviku a vzdělávání Kryštofovy Hamry [online]. Vyšší policejní škola a Střední policejní škola MV v Praze [cit. 2018-12-15]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-12-15.
- ↑ Socha Panny Marie Svatohorské [online]. Národní památkový ústav [cit. 2018-12-15]. Dostupné online.
- ↑ Dům [online]. Národní památkový ústav [cit. 2018-12-15]. Dostupné online.
- ↑ Umělecké památky Čech. Příprava vydání Emanuel Poche. Svazek II. K/O. Praha: Academia, 1978. 580 s. Heslo Kryštofovy Hamry, s. 155.
Literatura
- BINTEROVÁ, Zdena. Od Vejprt po Měděnec. Chomutov: Okresní muzeum Chomutov, 1999. 128 s. S. 115–119.
- Obce chomutovského okresu. Příprava vydání Zdena Binterová. Chomutov: Okresní muzeum v Chomutově, 2002. 302 s. ISBN 80-7277-173-6. Kapitola Kryštofovy Hamry, s. 123–124.
Související články
- Seznam větrných elektráren v Česku
- Římskokatolická farnost Kryštofovy Hamry
- Římskokatolická farnost Vejprty
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Kryštofovy Hamry na Wikimedia Commons
- Oficiální stránky
- Kryštofovy Hamry v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
Encyklopedické heslo Hamry v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Části obce Kryštofovy Hamry | |
---|---|
Části obce |
|
Ostatní |
|
Města, městyse a obce okresu Chomutov | |
---|---|
Bílence • Blatno • Boleboř • Březno • Černovice • Domašín • Droužkovice • Hora Svatého Šebestiána • Hrušovany • Chbany • Chomutov • Jirkov • Kadaň • Kalek • Klášterec nad Ohří • Kovářská • Kryštofovy Hamry • Křimov • Libědice • Loučná pod Klínovcem • Málkov • Mašťov • Měděnec • Místo • Nezabylice • Okounov • Otvice • Perštejn • Pesvice • Pětipsy • Račetice • Radonice • Rokle • Spořice • Strupčice • Údlice • Vejprty • Veliká Ves • Vilémov • Vrskmaň • Všehrdy • Všestudy • Výsluní • Vysoká Pec | |
legenda: město, městys. |