Narcisse Virgilio Díaz
Narcisse Virgilio Díaz | |
---|---|
![]() Narcisse Virgilio Díaz | |
Rodné jméno | Narcisse Virgilio Díaz de la Peña |
Narození | 21. srpna 1807 Bordeaux, Francie |
Úmrtí | 18. listopadu 1876 (ve věku 69 let) Menton, Francie |
Příčina úmrtí | tuberkulóza |
Místo pohřbení | Hřbitov Montmartre |
Země | Francie |
Národnost | francouzsko-španělská |
Povolání | malíř |
Děti | Eugène Diaz |
Hnutí | barbizonská škola |
Ovlivněný | Théodore Rousseau |
Vliv na | Pierre-Auguste Renoir |
Ocenění | francouzský Řád čestné legie belgický Řád Leopolda |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Narcisse Virgilio Díaz de la Peña (20. srpna 1807 Bordeaux, Francie – 18. listopadu 1876, Menton, Francie) byl francouzský malíř barbizonské školy.
Životopis
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/39/Antoine-Louis_Barye_-_Portrait_Medallion_of_%C3%89mile_Diaz_-_Walters_27545.jpg/220px-Antoine-Louis_Barye_-_Portrait_Medallion_of_%C3%89mile_Diaz_-_Walters_27545.jpg)
Narcisse Virgilio Diaz se narodil v Bordeaux španělským rodičům. V deseti letech se stal sirotkem a jeho mládí provázela neštěstí. Nohu mu pokousal plaz v meudonském lese poblíž Sèvres, kam byl převezen, aby žil s několika přáteli své matky. Rána byla špatně ošetřena a Díaz nakonec přišel o nohu. Jak se však ukázalo, dřevěný pahýl, který nahradil jeho nohu mu trochu napomohl ke slávě.[1]
V patnácti vstoupil do ateliérů v Sèvres, nejprve pracoval na dekoraci porcelánu a později se věnoval malbě. Přitahovaly ho orientální scény a on začal malovat východní postavy oblečené v bohatě zbarvených oděvech; mnoho z těchto obrazů stále existuje. Mnoho času také strávil v poblíž lesa ve Fontainebleau, kde namaloval některé ze svých nejslavnějších obrazů.[2] Jedním z jeho učitelů a přátel v Paříži byl François Souchon.[3]
Kolem roku 1831 se Díaz setkal s Théodorem Rousseauem, kterého měl ve velké úctě, přestože byl Rousseau o čtyři roky mladší. Ve Fontainebleau Díaz našel Rousseaua malovat jeho nádherné lesní obrázky a byl odhodlán malovat stejným způsobem, pokud je to možné. Avšak Rousseau byl tehdy ve špatném zdravotním stavu, zahořklý proti světu, a proto bylo obtížné se k němu dostat. Při jedné příležitosti ho Diaz tajně sledoval do lesa i se svou protézou, která mu bránila v postupu, ale ustoupil před malířovou nevolí a snažil se vysledovat jeho pracovní postup. Po nějaké době Díaz našel způsob, jak se s Rousseauem spřátelit, a odhalil svou dychtivost porozumět jeho technikám. Rousseau byl zasažen vášnivými slovy obdivu a nakonec naučil Diaze vše, co uměl. [1]
Díaz vystavoval mnoho obrazů na pařížském Salonu a v roce 1851 byl vyznamenán Řádem čestné legie.[4] V době prusko-francouzské války (1870-1871) odešel do Bruselu. Po roce 1871 se jeho díla stala módní a jejich cena mezi sběrateli postupně rostla. Díazovy nejlepší práce jsou jeho lesní scény a bouře, a právě v nich spočívá jeho sláva. Existuje několik příkladů jeho práce v Louvru a tři malé obrázky v londýnském muzeu Wallace Collection. Snad nejpozoruhodnější z Diazových děl je Perlová víla (La Fée aux Perles) z roku 1857, umístěná v Louvr); Západ slunce v lese (1868); Bouře a obraz Les ve Fontainebleau (1870) nyní v Leedsu.[2] The Metropolitan Museum of Art má v držení přibližně dvě desítky děl Díaze, včetně další verze obrazu Les ve Fontainebleau, a mnoho jeho kreseb a studií.[5]
Samotný Diaz neměl žádné známé žáky, ale François Visconti do jisté míry napodoboval jehy styl a Léon Richet se výrazně řídil jeho způsobem ztvárnění stromů. Po určitou dobu i Jean-François Millet také maloval postavy věrně napodobující Diazovy tehdy populární kompozice. Renoir jednou řekl: „mým hrdinou byl Díaz“.[6] V roce 1876 při návštěvě hrobu svého syna se nachladil. Odcestoval do Mentonu ve snaze uzdravit se, ale 18. listopadu téhož roku zemřel.
Díazův syn Eugène-Émile (1837–1901) dosáhl určité slávy jako skladatel Eugène Diaz.[7]
Jeho jméno nese ulice Narcisse Diaz v pařížském Auteuilu.
Galerie
- Idyla (1853), Amsterdam, Rijksmuseum.
- V lese (1855), Louvre.
- Turecká žena, 1865
- Cikánské ženy, (1865-1870)
- Les ve Fontainebleau (1868), muzeum Dallas
- Zahradní slavnost, Diaz de la Peña
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků Narcisse Virgilio Díaz na anglické Wikipedii a Narcisse Díaz de la Peña na francouzské Wikipedii.
- ↑ a b Chisholm 1911.
- ↑ a b
Encyklopedické heslo Narcisse Virgilio Díaz v 11. vydání Encyclopædia Britannica ve Wikizdrojích
- ↑ DÉVÉMY, L. Mémoires de la société d'agriculture, sciences & arts centrale du département du Nord séant a Douai. [s.l.]: [s.n.], 1875. Kapitola Notices biographiques sur François Souchon, peintre et le P. Hyacinthe Besson, son élève. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ "Narcisse Virgilio Diaz de la Pena," Schiller and Bodo European Paintings[nedostupný zdroj]
- ↑ Narcisse-Virgile Diaz de la Peña, Metropolitan Museum of Art. Retrieved 2019-03-25.
- ↑ "Renoir: An Intimate Record", Page 9.
- ↑ Cinq lettres autographes signées d'Eugène Diaz à Adolphe Dupeuty, 18 mars et 11 juillet 1873, 1874 et sans date, Institut national de l'histoire de l'art. Retrieved 2012-04-15.
Literatura
- A. Hustin, Les Artistes célébres: Diaz (Paříž)
- David Croal Thomson, The Barbizon School of Painters (Londýn, 1890)
- J. W. Mollett, Diaz (Londýn, 1890)
- Jules Arsène Arnaud Claretie, Peintres et sculpteurs contemporains: Diaz (Paříž, 1882)
- Albert Wolff, La Capitale de l'art: Narcisse Diaz (Paříž, 1886)
- Philippe Burty, Maîtres et petit-maîtres: N. Diaz (Paříž, 1877)
- Romanticism & the school of nature: nineteenth-century drawings and paintings from the Karen B. Cohen collection. Redakce O'Neill, J. New York: The Metropolitan Museum of Art, 2000. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Narcisse Virgilio Díaz na Wikimedia Commons