Petr Claver
Svatý Petr Claver | |
---|---|
![]() | |
kněz | |
Narození | 26. června 1580 Verdú, Katalánsko, Španělsko |
Úmrtí | 8. září 1654 Cartagena, Kolumbie |
Svátek | 9. září |
Místo pohřbení | Kostel sv. Petra Clavera, Cartagena |
Státní občanství | Španělské impérium |
Řád | Tovaryšstvo Ježíšovo |
Vyznání | katolická církev |
Blahořečen | 16. července 1850, Řím, papežem Piem IX. |
Svatořečen | 15. ledna 1888, Řím, papežem Lvem XIII. |
Uctíván církvemi | římskokatolická církev a církve v jejím společenství, evangelická lutherská církev v Americe |
Významné zasvěcené kostely | Cartagena |
Atributy | kněžská roucha, kříž, mezi černochy |
Patronem | otroků, Kolumbie, Afroameričanů |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Svatý Petr Claver (latinsky Sanctus Petrus Claverius, španělsky San Pedro Claver i Sobocani (26. červen 1580 Verdú - 8. září 1654 Cartagena) byl jezuitský kněz, misionář a učitel, který působil především mezi černými otroky v Kolumbii.
Život
Petr Claver se narodil v roce 1580 ve španělském Verdunu (Verdú, okres Ungell) jako syn Miguela Clavera a jeho manželky Anny Sobocano. Podle španělského zvyku užíval obě příjmení svých rodičů se spojkou "a", jmenoval se tedy Pedro Claver i Sobocani.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/73/Imatge_de_Sant_Pere_Claver.jpg/170px-Imatge_de_Sant_Pere_Claver.jpg)
Roku 1595 přijal tonzuru, od roku 1596 studoval svobodná umění v Barceloně a 7. srpna rocu 1602 v Tarragoně vstoupil do jezuitského řádu. Následně studoval filozofii v Palmě na Mallorce a roku 1610 v Barceloně obhájil doktorát z teologie. Přátelil se s jezuitou Alfonsem Rodriguézem (1533–1617), který ho informoval o španělských transportech Afričanů do otroctví v něm vzbudil nadšení pro misie. Přípravku na misie absolvoval v Seville.
Na podzim roku 1610 Claver odcestoval na misie do jižní Ameriky, připlul do Santa Fé de Bogotá, kde dokončil svá filozofická a teologická studia v jezuitské koleji v San Bartolomé, která byla založena teprve v roce 1604. 15. května 1615 byl vyslán do Vicekrálovství Nová Granada, jak se tehdy Kolumbie nazývala. V Cartageně byl 19. března 1616 vysvěcen na kněze jako první městský jezuita (podle jiných pramenů to mělo být v Belému).
Až do své smrti 8. září 1654 se v kolumbijské Cartageně a jejím okolí věnoval apoštolátu černých, zejména habešských otroků, zakládání špitálů a leprosárií pro nemocné černé obyvatelstvo.
Je pohřben v Cartageně v křišťálovém relikviáři v menze oltáře v jižní boční lodi kostela, který nese od konce 19. století jeho patrocinium, španělsky "Iglésia San Pedro Claver". V kapitulní síni bývalé jezuitské rezidence při témž kostele stojí Claverův oltář s kenotafem v prosklené menze.
Beatifikace, kanonizace a svátek
V roce 1850 jej v Římě blahořečil papež Pius IX.. Roku 1888 jej svatořečil papež Lev XIII. a v roce 1896 byl prohlášen patronem misií mezi černochy. Katolická církev slaví jeho památku 9. září.
Kostely a úcta
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9b/Cartagena2006-05-077IglesiayClaustrodeSanPedroClaver-SolReyes015.jpg/265px-Cartagena2006-05-077IglesiayClaustrodeSanPedroClaver-SolReyes015.jpg)
- Petru Claverovi je zasvěcen ve Španělsku kostel při jezuitské koleji de Areneros v Madridu (spolupatronkou je Panna Maria Immaculata), a dále Santuario San Pere Claver na místě jeho rodného domu ve městě Verdú v Katalánsku.
- V jižní Americe to jsou dva kostely v Kolumbiiː ve městě Cartageňa a Maceo a jeden kostel svatých Alexandra a Petra Clavera v Montevideu v Uruguayi.
- Pět kostelů sv. Petra Clavera stojí v černošských oblastech Spojených států americkýchː Macon (Georgia), St. Inigoes (Maryland), New Orleans (Louisiana) a Tyler (Texas).
- V Asii je kostel sv. Petra Clavera v Malajsii v městě Ranau, Kota Kinabalu.
- V Africe ve městě Lokossa ve státě Benin byl postaven zatím poslední chrám sv. Petra Clavera, vysvěcený roku 2005.
Odkazy
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Petr Claver na Wikimedia Commons
Související články
Literatura
- SCHAUBER, Vera; SCHINDLER, Hanns Michael. Rok se svatými. 2. vyd. Kostelní Vydří: Karmelitánské nakladatelství, 1997. 702 s. ISBN 80-7192-304-4.