Richard Falbr
JUDr. Richard Falbr | |
---|---|
![]() Richard Falbr (2014) | |
Poslanec Evropského parlamentu | |
Ve funkci: 1. května 2004 – 30. června 2014 | |
1. senátor za obvod č. 4 – Most | |
Ve funkci: 23. listopadu 1996 – 20. července 2004 | |
Předchůdce | úřad vznikl |
Nástupce | Vlastimil Balín |
2. předseda ČMKOS | |
Ve funkci: 1994 – 2002 | |
Předchůdce | Vladimír Petrus |
Nástupce | Milan Štěch |
Stranická příslušnost | |
Členství | KSČ (1968–1971) SOCDEM (1990–1996, od 2002) |
Narození | 29. září 1940 (83 let) nebo 20. září 1940 (83 let) Chester ![]() |
Národnost | česká |
Choť | Věra Veselá |
Rodiče | Richard Falbr |
Děti | dcera Patricie a syn Robert |
Alma mater | Univerzita Karlova v Praze |
Profese | politik |
Commons | Richard Falbr |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Richard Falbr (* 29. září 1940 Chester, Velká Británie) je bývalý český odborář a politik SOCDEM, někdejší senátor za obvod Most a předseda Českomoravské konfederace odborových svazů. V poslední zmíněné funkci si vysloužil přezdívky táta odborů, táta (všech) pracujících nebo táta Falbr. V letech 2004–2014 byl poslancem Evropského parlamentu.
Životopis
Richard Falbr se narodil v anglickém Chesteru v průběhu 2. světové války. Jeho otec sloužil u stíhací perutě, jeho matka byla původem Španělka. Až do konce války žil v Británii, poté krátce v Československu, než byl jeho otec vyslán na ambasádu do Venezuely. Zde navštěvoval základní školu. Po návratu do Československa v roce 1953 nastoupil do šesté třídy a následně vystudoval obor mezinárodní vztahy na Českoslovanské akademii obchodní Dr. Edvarda Beneše v Resslově ulici.[1] Později pracoval v zahraničním obchodu a jako tlumočník Strojimportu, dálkově studoval právnickou fakultu Univerzity Karlovy. Během základní vojenské služby byl nejprve u 7. spojovacího pluku, poté tlumočníkem kubánských pilotů. Později, v letech 1963–1969, učil jazyky na škole ministerstva vnitra jako kádrový příslušník StB[zdroj?!] a téměř dvacet let působil jako odborový právník.
V roce 1968 se stal členem KSČ, z níž byl ale o tři roky později vyloučen.[2] Po sametové revoluci byl požádán, aby se podílel na rekonstrukci odborů. Opustil místo právníka v Zoo Praha a v roce 1990 byl zvolen předsedou nově vzniklého Svazu služeb. V následujícím měsíci se stal místopředsedou Českomoravské konfederace odborových svazů, jíž byl od roku 1994 předsedou až do roku 2002.[3] V letech 1996–2004 působil jako senátor, původně nezávislý, později podporovaný Českou stranou sociálně demokratickou (od roku 2023 Sociální demokracie). Byl též členem správní rady Mezinárodní organizace práce (ILO).
Evropský parlament
Ve volbách v roce 2004 byl zvolen poslancem Evropského parlamentu za Českou stranu sociálně demokratickou. Do roku 2009 byl členem jeho výboru pro práci a sociální věci a náhradníkem výboru pro regionální rozvoj. Byl stínovým zpravodajem ke zprávám o sociálním vyloučení, o začlenění příslušníků třetích zemí pro období 2007–2013, přechodných opatřeních omezujících pohyb pracovníků na trhu práce v EU, rozvoji měst, sociální ochraně a boji proti chudobě. Byl také členem skupiny pro směrnici o službách a autorem či spoluautorem řady interpelací Evropské komise a Evropské rady.[zdroj?] V roce 2009 svůj mandát obhájil na dalších 5 let[4] a zapojil se do výboru pro zaměstnanost a sociální věci. Byl členem frakce Pokrokové spojenectví socialistů a demokratů.[5] Po smrti Jiřího Havla v roce 2012 se stal vedoucím delegace ČSSD v Evropském parlamentu.[6] Ve volbách do Evropského parlamentu v roce 2014 kandidoval za ČSSD na 6. místě její kandidátky, ale neuspěl (stal se pouze druhým náhradníkem).
Hodnocení europoslance
Z vydané zprávy think tanku Evropské hodnoty, která se vztahovala na období před volbami do Evropského parlamentu v roce 2014, vyplývá:[5]
- Docházka – obsadil 9. místo z celkových 22 českých europoslanců;
- Účast na jmenovitých hlasováních českých europoslanců – obsadil 19. místo;
- Zprávy předložené zpravodajem českými europoslanci – obsadil 10.–15. místo;
- Stanoviska předložená českými europoslanci – obsadil 16.–22. místo;
- Pozměňovací návrhy českých europoslanců – obsadil 20.–21. místo;
- Parlamentní otázky českých europoslanců – obsadil 7.–8. místo;
- Písemná prohlášení českých europoslanců – obsadil 6.–22. místo;
- Návrhy usnesení českých europoslanců – obsadil 16.–17. místo;
- Vystoupení na plenárním zasedání českých europoslanců – obsadil 22. místo.
Hospodářská a sociální rada Ústeckého kraje
Od roku 2004 je byl předsedou Hospodářské a sociální rady Ústeckého kraje, která je zřízena jako iniciativní, koordinační a dohodovací subjekt pro jednání s vládou ČR, ministerstvy, ústředními správními úřady a orgány Ústeckého kraje v otázkách hospodářského a sociálního rozvoje kraje.[7]
Soukromý život
Od roku 1963 je ženatý s Věrou Veselou, s níž má dvě děti, dceru Patricii a syna Roberta. Ve volném čase se věnuje ornitologii a včelařství.
Odkazy
Reference
- ↑ Akademie v Resslově 8 slaví 140. výročí. S. 8. Noviny Prahy 2 [PDF]. Říjen 2012. Roč. 14., čís. 10., s. 8. Dostupné online.
- ↑ Archivovaná kopie. www.evropskezpravy.cz [online]. [cit. 2014-05-24]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2014-05-25.
- ↑ http://zpravy.idnes.cz/falbr-chce-sekundovat-spidlovi-dmj-/domaci.aspx?c=A020417_115751_domaci_kot
- ↑ Volby do Evropského parlamentu konané na území České republiky ve dnech 05.06. – 06.06.2009
- ↑ a b http://www.evropskehodnoty.cz/wp-content/uploads/2013/09/analyticka_studie_Evropske_hodnoty_Jak_pracovali_cesti_europoslanci.pdf
- ↑ V předsednictvu výborů v EP je zatím jeden Čech – Tošenovský
- ↑ Struktura HSR-ÚK
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Richard Falbr na Wikimedia Commons
- Stránky delegace ČSSD v EP
- https://web.archive.org/web/20140502074947/http://www.nasipolitici.cz/cs/politik/134-richard-falbr
Senátor za obvod č. 4 – Most | |
---|---|
1996–2004: Richard Falbr • 2004–2010: Vlastimil Balín • 2010–2022: Alena Dernerová • 2022–dodnes: Jan Paparega |
Předseda ČMKOS | |
---|---|
1990–1994 Vladimír Petrus • 1994–2002 Richard Falbr • 2002–2010 Milan Štěch • 2010–2013 Jaroslav Zavadil • 2013–2014 Václav Pícl (pověřený) • 2014–dodnes Josef Středula |