Rudolf Medek
Rudolf Medek | |
---|---|
![]() Rudolf Medek | |
Narození | 8. ledna 1890 Hradec Králové Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 22. srpna 1940 (ve věku 50 let) Praha Protektorát Čechy a Morava ![]() |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Choť | Eva (1895–1953) |
Děti | dcera: Eva (1921–1924); synové: Ivan Medek (1925–2010); Mikuláš Medek (1926–1974) |
Rodiče | Václav Medek; Marie Medková (rozená Špatenková) |
Příbuzní | bratr: Jaroslav Medek; vnučka: Eva Kosáková |
Vojenská kariéra | |
Hodnost | brigádní generál |
Doba služby | 1916–1940 |
Sloužil | ![]() ![]() |
Bitvy | Bitva u Zborova první světová válka |
Vyznamenání | Řád za vynikající službu ![]() Řád čestné legie ![]() |
Podpis | ![]() |
![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/Z%C3%A1pis_narozen%C3%AD_Rudolf_Medek.jpg/275px-Z%C3%A1pis_narozen%C3%AD_Rudolf_Medek.jpg)
Rudolf Medek (8. ledna 1890 Hradec Králové[1] – 22. srpna 1940 Praha[2][3][4]) byl český spisovatel a voják.
Život
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ac/Rudolf_Medek_student.jpg/220px-Rudolf_Medek_student.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/Rudolf_Medek_s_dcerou.jpg/220px-Rudolf_Medek_s_dcerou.jpg)
Mládí
Narodil se v rodině královéhradeckého obuvníka Václava Medka a jeho manželky Marie, rozené Špatenkové.[1] Vystudoval učitelský ústav v Hradci Králové a v letech 1909–1914 učil na školách v okrese. Měl šest sourozenců, bratr Jaroslav Medek (1893–1971) byl autorem románů z 1. světové války.[5]
V legiích
V roce 1914 byl povolán do armády a absolvoval důstojnický kurs. V první světové válce byl nasazen na ruské frontě a o Vánocích 1915 přešel k Rusům. Po pobytu v zajateckých táborech vstoupil do československých legií v Rusku.[p 1] Účastnil se bitvy u Zborova, po ní doprovázel v Rusku T. G. Masaryka a v letech 1917–1918 byl redaktorem časopisu Československý voják. S legiemi se zúčastnil cesty Sibiří a v roce 1919 byl členem delegace s vojensko-politickým posláním do USA a Francie. Do 31. prosince 1919 dosáhl hodnosti podplukovníka.[5][6]
- Rudolf Medek v československých legiích v Rusku
- Sedící (v hodnosti praporčíka)[7]
- Portrét (v hodnosti praporčíka)[8]
Po návratu do vlasti
Po návratu do Československa se ve službách československé armády stal plukovníkem, v dubnu 1931 byl povýšen na brigádního generála.[9]
Roku 1919 mu britský král udělil Řád za vynikající službu (Distinguished Service Order), ve Francii získal Řád čestné legie; tato vyznamenání po Mnichovské dohodě vrátil.[10]
V letech 1920–1929 byl ředitelem Památníku odboje a v letech 1929–1939 a po jeho sloučení s dalšími institucemi do Památníku národního osvobození se stal jeho ředitelem.[p 2] Od roku 1929 se angažoval i politicky, ale jen jako nestraník (jako voják nemohl být totiž členem žádné politické strany).
Polemika v době insigniády
Dne 27. listopadu 1934 (zveřejněno o den později) vydala skupina českých spisovatelů (mezi kterými byl i Karel Čapek) prohlášení, ve kterých odsuzovali protiněmecké manifestace českých studentů v době tzv. insigniády; tyto útoky nazvali fašistickými.[11] Rudolf Medek na to reagoval 29. listopadu otevřeným dopisem Karlu Čapkovi. V něm se zastával násilně demonstrujících českých studentů a poukázal na původce – německé studenty, kteří obsadili Karolinum a byli odtamtud českými studenty vyhnáni. V závěru použil emotivní prohlášení „Věru, nechtěl bych vidět ten obraz, kdy Karel Čapek, S. K. Neuman [sic] a A. M. Tilschová, spolu s Jindřichem Vodákem a Vítězslavem Nezvalem cvičí ‚klencáky‘ v nějakém koncentračním táboře.“[12]
Tento dopis a zejména citovaná věta vyvolaly ostré polemiky, během kterých byl Medek účelově označován za zastánce fašismu.[13] Sám Medek později charakterizoval svou poznámku jako ironickou a žertovnou, na svém postoji však trval a prohlášení spisovatelů označil jako bolševické a polobolševické fráze.[14] Tato polemika dovedla Medka až k tomu, že v období tzv. Druhé republiky usiloval o revizi tradic meziválečné demokratické kultury.[5]
Po zániku Československa
6. května 1939 vystoupil s hlavním, silně vlastenecky laděným projevem při pohřbu Karla Hynka Máchy na Vyšehradě.[15] Již v květnu 1939 ale začaly být na základě příkazu ministerstva školství a osvěty prověřovány knihy ve školních knihovnách a "závadné", mezi nimi i knihy Rudolfa Medka, vyřazovány. 27. března 1940 vydalo kulturní oddělení Tiskového odboru předsednictva ministerské rady dodatek k Seznamu škodlivého a nežádoucího písemnictví, podle kterého bylo třeba všechny knihy seznamu vyloučit z oběhu. Mezi 367 tituly tohoto dodatku se ocitla legionářská díla Rudolfa Medka, ve společnosti vybraných děl autorů jako Karel Čapek, Viktor Dyk, Karel Havlíček Borovský či Vítězslav Nezval.[16]
Zemřel v srpnu 1940 na zánět pobřišnice a byl pohřben na Olšanských hřbitovech.
Rodina
Jeho manželkou se stala dcera malíře Antonína Slavíčka Eva (1895–1953). Měli spolu dva syny: novináře Ivana Medka (1925–2010) a malíře Mikuláše Medka (1926–1974). Dcera Eva (1921–1924) zemřela předčasně.[17] Po roce 1929 žila rodina ve služebním bytě v Památníku národního osvobození.
Citát
„ | Chodívali jsme často, ale raději to přiznám hned, téměř denně do Paukertovy vinárny na Národní třídě...Chodíval tam i generál a spisovatel Rudolf Medek, který se hlásil k nejpravější pravici. Ale protože, jak říkal, byli mezi nimi nezáživní kumpáni, chodil raději mezi nás, ačkoliv mu bylo vyslechnout mnoho, co by jiného urazilo. Medek se jen usmíval. Když mu jednou Halas řekl, že je náš třídní nepřítel, odpověděl, že se diví, proč jen tři dny. A tak se stalo, že nad jeho rakví, když počátkem protektorátu zemřel, rozloučil se s ním Josef Hora. Pohřbili ho do hrobu jeho nešťastného tchána, malíře Antonína Slavíčka, otce jeho ženy Evy. Také nešťastné. | “ |
— Jaroslav Seifert[18] |
Dílo
Básně
Jeho prvotní básnická tvorba odpovídala symbolismu, uplatňovanému v Moderní revue (ve které též publikoval):[5]
Legionářská literatura
Po první světové válce byl ovlivněn svou působností v legiích. Činnost legionářů oslavoval, jeho dílo po roce 1948 v socialistickém Československu nevycházelo.
- Svatý Václav – 1918, báseň ze Sibiře, zveřejněná později v knize "Medvídci presidenta Masaryka"[19]
- Lví srdce – 1919, básnická sbírka oslavující legie [20]
- Zborov – poprvé vyšlo samostatně v Čeljabinsku 1918;[21] později báseň součástí sbírky Lví srdce , jejíž zhudebnění pro sbor od Rudolfa Karla vyšlo tiskem roku 1927 .
- Ohnivý drak – 1921, kronika posledních let monarchie, vypuknutí války a první dezerce na frontě.
- Veliké dny – 1923, zobrazuje vznik legií až po bitvu u Zborova. [22]
- Ostrov v bouři – 1925, ukazuje zmatky na Ukrajině při říjnové revoluci. [23]
- Mohutný sen – 1926, líčí účinkování legií na severu (Zborov) a jejich probíjení na východ (Vladivostok). [24]
- Za domovinu – 1926, přibližuje mládeži působení legií na frontách I. světové války ve formě povídek.
- Anabase – 1927, poslední měsíce na Dálném východě. [25]
- Medvídci presidenta Masaryka – 1927, vázaná kniha legionářských povídek pro mládež
- Plukovník Švec – 1928, divadelní hra o třech dějstvích o veliteli (Penza, Kazaň, Aksakovo), který se zastřelí, aby zastavil rozpad morálky.
- Legenda o Barabášovi – 1932, román, který je obdobou Dona Quijota. Hlavní postavou je zde kapitán Barabáš a jeho sluha, román někdy bývá chápán jako polemika s Haškovým Švejkem.
- O našich legionářích, dětech a zvířátkách na Sibiři – 1923, vyprávění vlastních vzpomínek pro děti
Filmografie
- Za československý stát (1928, režie Vladimír Studecký, role generála)
- Zborov (1938, režie Jan Alfred Holman a Jiří Slavíček, autor námětu)
- Plukovník Švec (1929, režie Svatopluk Innemann, hlavní role Bedřich Karen, autor námětu – dle div. hry a románu) Plukovník Švec, román Mohutný sen/4. Část kroniky Anabaze a kniha Za svobodu [39]
- Ohnivý drak (1925, režie Robert Zdráhal, autor námětu a scénáře)
Překlady
- V sezóně 1927/1928 uvedlo Národní divadlo operu Sadko v Medkově překladu (spolu s Ferdinandem Pujmanem).[26]
Dílo v elektronické monografii
- MEDEK, Rudolf. O našich legiích: pohádky a povídky [online]. Praha: F. Topič, 1935. Dostupné online.
- MEDEK, Rudolf. Kronika 2. československého pěšího pluku Jiřího z Poděbrad 1916-1920 [online]. Praha: Památník odboje, 1926. Dostupné online.
- MEDEK, Rudolf. Mohutný sen [online]. Praha, 1929. Dostupné online.
- MEDEK, Rudolf. Ostrov v bouři: román z války [online]. V Praze: Jos. R. Vilímek, 1929. Dostupné online.
- MEDEK, Rudolf. Veliké dni: Román z války [online]. V Praze: Jos. R. Vilímek, 1929. Dostupné online.
- MEDEK, Rudolf. Ohnivý drak: Román z války [online]. V Praze: Jos. R. Vilímek, 1929. Dostupné online.
- MEDEK, Rudolf. O našich legiích: pohádky a povídky [online]. Praha: F. Topič, 1935. Dostupné online.
Vyznamenání
![]() | Řád svaté Anny, IV. třídy |
![]() | Řád svatého Vladimíra, IV. třída s meči a mašlí |
![]() | Řád svatého Stanislava, III. třídy s meči a mašlí |
![]() | Řád svatého Jiří, IV. třídy |
![]() | Řád svaté Anny, III. třídy s meči a mašlí |
![]() | Československý válečný kříž 1914–1918 |
![]() | Řád sokola, vojenská skupina s meči |
![]() | Řád za vynikající službu |
![]() | Československá revoluční medaile |
![]() | Československá medaile Vítězství |
![]() | Řád medvědobijce, II. třídy |
![]() | Řád čestné legie, V. třídy – rytíř |
![]() | Řád čestné legie, III. třídy – komandér |
![]() | Řád svatého Sávy, III. třídy – komandér |
![]() | Řád koruny, III. třídy – komandér |
Posmrtná připomínka
Památku Rudolfa Medka jako ředitele Památníku osvobození připomíná jeho busta a pamětní deska, umístěné ve vstupní hale Armádního muzea Žižkov.[27][p 3]
Odkazy
Poznámky
- ↑ Podle databáze VÚA byl zajat 6. 1. 1916 a do legií vstoupil o pět dní dříve. Jedná se zřejmě o omyl databáze.
- ↑ Památník národního osvobození byl do roku 1939 umístěn v budovách dnešního Armádního muzea Žižkov na úpatí pražského vrchu Vítkov.
- ↑ Pražská ulice Medkova nepřipomíná Rudolfa Medka, ale odbojáře Josefa Medka.
Reference
- ↑ a b Matrika N, Hradec Králové, 1877–1897, snímek 319, Záznam o narození a křtu. 195.113.185.42:8083 [online]. [cit. 2017-02-15]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-02-16.
- ↑ Archiv hl. m. Prahy, Matrika zemřelých fary Libeň, sign. LBŇ Z17, s. 200
- ↑ Archiv hl. m. Prahy, Matrika zemřelých fary Smíchov, sign. SM Z26, s. 133
- ↑ úmrtní oznámení. Národní listy. 25. 8. 1940, s. 8. Dostupné online.
- ↑ a b c d OPELÍK, Jiří. Lexikon české literatury, Osobnosti, díla, instituce, M-Ř. Praha: Academia, 2000. ISBN 80-200-0708-3. Kapitola Rudolf Medek, s. 192–197.
- ↑ VÚA, Záznam vojáka: Medek Rudolf, 1890
- ↑ Vaněk, Otakar, ed., Holeček, Vojtěch, ed. a Medek, Rudolf, ed. Za svobodu: obrázková kronika československého revolučního hnutí na Rusi 1914-1920. [Kniha 1]. Praha: nákladem vlastním, 1928. 2 svazky (867 stran, 6 nečíslovaných listů obrazových příloh) - ilustrace, portréty, faksimile ; 29 cm. (Z technických důvodů vydáno ve dvou svazcích: díl I. Česká družina 1914-1916. 224 stran; část II. Československá brigáda 1916-1917. strana 227-867). Foto ze strany 487.
- ↑ Vaněk, Otakar, ed., Holeček, Vojtěch, ed. a Medek, Rudolf, ed. Za svobodu: obrázková kronika československého revolučního hnutí na Rusi 1914-1920. [Kniha 1]. Praha: nákladem vlastním, 1928. 2 svazky (867 stran, 6 nečíslovaných listů obrazových příloh) - ilustrace, portréty, faksimile ; 29 cm. (Z technických důvodů vydáno ve dvou svazcích: díl I. Česká družina 1914-1916. 224 stran; část II. Československá brigáda 1916-1917. strana 227-867). Foto ze strany 754.
- ↑ Spisovatel Rudolf Medek. Národní listy (Večerník). 4. 4. 1931, s. 2. Dostupné online.
- ↑ Generál Medek vrátil řády. Národní listy (Večerník). 1. 10. 1938, s. 2. Dostupné online.
- ↑ Projev spisovatelů. Lidové noviny. 28. 11. 1934, s. 5. Dostupné online.
- ↑ Rudolf Medek k projevu Obce čs. spisovatelů. Národní listy. 29. 11. 1934, s. 1. Dostupné online.
- ↑ Český spisovatel pro koncentrační tábory!. Vídeňské noviny. 1934, čís. 5.12.1934, s. 2. Dostupné online.
- ↑ Rudolf Medek: Československý generál o koncentračních táborech. Národní listy. 2. 12. 1934, s. 3. Dostupné online.
- ↑ Po druhé a na věky do svaté země. Národní listy. 1939-05-07, roč. 79, čís. 16, s. 1. Dostupné online [cit. 2022-05-19].
- ↑ JANÁČEK, Pavel. V obecném zájmu, Cenzura a sociální regulace literatury v moderní české kultuře II.. Praha: Academia, 2015. Kapitola Část šestá (1938-1949), s. 898, 941–944.
- ↑ Rudolf Medek a jeho premiéra Plukovník Švec. Pestrý týden. 3. 11. 1928, s. 6. Dostupné online.
- ↑ SEIFERT, Jaroslav. Všecky krásy světa. Praha : Československý spisovatel, 1982, str. 455
- ↑ PRECLÍK, Vratislav. Masaryk a legie, váz. kniha, 219 str., vydalo nakladatelství Paris Karviná ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím, 2019, ISBN 978-80-87173-47-3
- ↑ MEDEK, Rudolf. Lví srdce [online]. Praha: Památník Odboje, 1919 [cit. 2021-08-19]. Dostupné online.
- ↑ VHÚ (exponát), Medek Rudolf: Zborov
- ↑ MEDEK, Rudolf. Veliké dni [online]. Praha: Jos. R. Vilímek, 1929 [cit. 2021-08-19]. Dostupné online.
- ↑ MEDEK, Rudolf. Ostrov v bouři [online]. Praha: Jos. R. Vilímek, 1929 [cit. 2021-08-19]. Dostupné online.
- ↑ MEDEK, Rudolf. Mohutný sen [online]. Praha: Jos. R. Vilímek, 1926 [cit. 2021-08-19]. Dostupné online.
- ↑ MEDEK, Rudolf. Anabase [online]. Praha: J.R. Vilímek, 1927 [cit. 2021-08-19]. Dostupné online.
- ↑ Národní divadlo, archiv: Sadko (1927/1928)
- ↑ Památné místo Obětem 2. světové války, Rudolf Medek a Památník osvobození
Literatura
- FIDLER, Jiří. Generálové legionáři. Brno: Books, 1999. 360 s. ISBN 80-7242-043-7.
- HANUŠ, Jiří. Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století s antologií textů. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 2005. 308 s. ISBN 80-7325-029-2.
- KOCOUREK, Katya. Čechoslovakista Rudolf Medek : politický životopis. Praha: Mladá fronta, 2011. 312 s. ISBN 978-80-204-2326-9.
- MED, Jaroslav. Literární život ve stínu Mnichova (1938-1939). Praha: Academia, 2010. 340 s. ISBN 978-80-200-1823-6.
- PUTNA, Martin C. Česká katolická literatura v kontextech : 1918-1945. Praha: Torst, 2010. 1390 s. ISBN 978-80-721-5391-6.
- PRECLÍK, Vratislav: T.G. Masaryk a jeho legionáři, in ČAS, časopis Masarykova demokratického hnutí, číslo 97, s. 4–8, ročník XX., leden-březen 2012, ISSN 1210-1648.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Rudolf Medek na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Rudolf Medek
Autor Rudolf Medek ve Wikizdrojích
Osoba Rudolf Medek ve Wikicitátech
- Digitalizovaná díla Rudolfa Medka v Národní digitální knihovně.
- valka.cz, Medek Rudolf, generál
- Valka.cz, gen. Rudolf Medek