Uzi Dajan
Uzi Dajan | |
---|---|
![]() Uzi Dajan | |
Narození | 1948 Izrael |
Choť | Tamar Dayan |
Rodiče | Zohar Dayan |
Příbuzní | Moše Dajan (strýc) |
Civilní činnost | bývalý předseda Národní bezpečnostní rady, zakladatel strany Tafnit |
Vojenská kariéra | |
Hodnost | generálmajor (aluf) |
Doba služby | 1966–1999 |
Sloužil | Izraelské obranné síly |
![]() |
Uzi Dajan (hebrejsky: עוזי דיין; * 1948) je generálmajor Izraelských obranných sil (IOS) v záloze, izraelský politik a bývalý předseda Národní bezpečnostní rady.
Biografie
Uzi Dajan je synovec Moše Dajana a jeho otec Corik byl zabit v bitvě u Ramat Jochanan v dubnu 1948.[1][2] Jeho matka Miri se v březnu 1950 znovu vdala za Moše Rabinoviče, kterého potkala v létě předcházejícího roku v Římě. Společně měli dvě děti, Dana (* 1951) a Michala (* 1956).[2] Uzi Dajan vyrůstal v mošavu ha-Jogev, později vstoupil do armády a patnáct let působil v elitní jednotce Sajeret Matkal. Postupně se vypracoval na velitele jednotky a působil rovněž jako velitel Centrálního velitelství, zástupce náčelníka Generálního štábu IOS a předsedy Národní bezpečnostní rady. Před volbami do Knesetu v roce 2006 založil stranu Tafnit; ta však nezískala dostatek hlasů, aby překročila volební práh. V polovině roku 2008 pak společně se stranou vstoupil do Likudu.[3]
V srpnu 2011 se po trojnásobném teroristickém útoku v jižním Izraeli vyslovil pro možnost izraelské intervence na Sinajském poloostrově. Dodal, že by bylo třeba požádat Egypt o svolení, neboť izraelskou vojenskou přítomnost na poloostrově zakazuje egyptsko-izraelská mírová smlouva.[4]
Rodina a vzdělání
Vystudoval bakalářský obor matematiky a fyziky na Hebrejské univerzitě v Jeruzalémě, kde byl jeho učitelem nositel Nobelovy ceny za ekonomii profesor Robert Aumann.[5] Poté studoval ve Spojených státech na Stanfordově univerzitě, kde získal magisterské vzdělání v oblasti operačního výzkumu.[6] Je ženatý a se svou manželkou Tamar má tři děti.[6]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Uzi Dayan na anglické Wikipedii.
- ↑ GILBERT, Martin. Izrael: Dějiny. Praha: BB Art, 2002. 668 s. ISBN 80-7257-740-9. S. 209.
- ↑ a b DAYAN, Uzi. This is the Way it Was [online]. Palyam [cit. 2009-09-06]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-04-16. (anglicky)
- ↑ HOFFMAN, Gil. Uzi Dayan joins Likud, hails Netanyahu for fight on corruption [online]. The Jerusalem Post, 2008-07-28 [cit. 2009-09-05]. Dostupné online. (anglicky) [nedostupný zdroj]
- ↑ BENARI, Elad. Retired General: Time to Intervene in the Sinai Peninsula [online]. Aruc ševa, 2011-08-19 [cit. 2011-08-19]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ A Conversation with Uzi Dayan [online]. Council on Foreign Relations, 2005-11-01 [cit. 2009-09-06]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2006-07-19. (anglicky)
- ↑ a b Limmud NY 2009 [online]. LummudNY [cit. 2009-09-06]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-03. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Uzi Dajan na Wikimedia Commons
- (anglicky) Jewish Review – Retired general Uzi Dayan not easily discouraged
- (anglicky) The Jerusalem Post via Jewish Agency – Uzi Dayan - the Next Jewish Agency Chairman?[nedostupný zdroj] (03/2009)
- (anglicky) Aruc Ševa – Uzi Dayan: Israel Must Destroy Another 32 Towns (09/2005)
- (anglicky) New York University – Uzi Dayan
Předseda Národní bezpečnostní rady | ||
---|---|---|
Předchůdce: Efrajim Halevi | 2003–2005 Uzi Dajan | Nástupce: Giora Eiland |
Velitelé centrálního velitelství ![]() | |
---|---|
Ajalon (1948–52) • Avidar (1952–53) • Ajalon (1954–56) • Cur (1956–58) • Amit (1958–59) • Geva (1960–66) • Narkis (1966–68) • Ze'evi (1968–72) • Efrat (1973–77) • Levi (1977–81) • Or (1981–83) • Lipkin-Šachak (1983–86) • Barak (1986–87) • Micna (1987–89) • Mordechaj (1989–91) • Jatom (1991–93) • Tamari (1993–94) • Jatom (1994) • Biran (1994–95) • Dajan (1996–98) • Ja'alon (1998–2000) • Ejtan (2000–02) • Kaplinsky (2000–04) • Nave (2005–07) • Šamni (2007–09) • Mizrachi (2009–12) • Alon (2012–15) • Numa (2015–18) • Padan (2018–20) • Jadaj (2020–21) • Fuks (2021–současnost) |