Všeobecná mobilizace v Rakousko-Uhersku v roce 1914
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Austro-hungarian_Army_Mobilisation%2C_July_1914_Q81840.jpg/290px-Austro-hungarian_Army_Mobilisation%2C_July_1914_Q81840.jpg)
Všeobecná mobilizace v roce 1914 byla uskutečněna v Rakousko-Uhersku v létě 1914 na počátku první světové války, dne 26. července, dva dny před vyhlášením války Rakousko-Uherska Srbsku. Dotkla se všech částí mocnářství, s výjimkou Haliče, kde byla realizována později.
Mobilizace v případě války byla jako jedna z mála upravena předpisy v celém Rakousko-Uhersku stejně. Byla proto realizována jednou vyhláškou na území celé monarchie.
Průběh mobilizace
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/V%C5%A1eobecn%C3%A1_mobilizace_1914_%E2%80%93_%C4%8Cech_%E2%80%93_01.08.1914.jpg/260px-V%C5%A1eobecn%C3%A1_mobilizace_1914_%E2%80%93_%C4%8Cech_%E2%80%93_01.08.1914.jpg)
Mobilizace měla za cíl zvýšit početní stavy rakousko-uherského vojska pro vedení efektivní války se Srbskem. Tisk v Rakousko-Uhersku o ní začal spekulovat okolo 10. července 1914, kdy mobilizovalo částečně Srbsko. Nakonec byla vyhlášena dne 26. července 1914 jako mobilizace částečná[1] (osmi sborů rakousko-uherské armády), o pět dní později (31. července 1914[1]) však byla změněna na mobilizaci všeobecnou. Povolány byly ročníky 1877 až 1892 (muži ve věku 22 až 37 let); ročníky 1892 až 1882 byly přiděleny k armádě a ročníky 1881 až 1877 k domobraně. V srpnu byly následně povolány ještě ročníky 1872 až 1876. Podle rakousko-uherských zákonů mohly být do armády nebo do domobrany (německy Landsturm) povolávány osoby mladší čtyřiceti dvou let.
Branci se měli přihlásit do 24 hodin k svým útvarům. Mobilizace se na území českých zemí týkala vojenských sborů v Praze (VIII. pražský sbor), Litoměřicích (IX. litoměřický sbor), na Moravě potom nastupovali odvedenci do I. krakovského a II. vídeňského sboru.
Mobilizace probíhala v českých zemích bez závažnějších komplikací, násilností nebo protestů. Přesto byly pro hladký průběh mobilizace omezeny některé občanské svobody.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4b/V%C5%A1eobecn%C3%A1_mobilizace_1914_%E2%80%93_voj%C3%A1ci_ve_%C5%A1koln%C3%AD_kresl%C3%ADrn%C4%9B.jpg/290px-V%C5%A1eobecn%C3%A1_mobilizace_1914_%E2%80%93_voj%C3%A1ci_ve_%C5%A1koln%C3%AD_kresl%C3%ADrn%C4%9B.jpg)
Tak velký nárůst početního stavu armády znamenal značné logistické problémy. Armáda se proto rozhodla zabrat pro potřeby ubytování vojáků některé budovy škol. Opatření, které během letních prázdnin počítalo s uzavřenými školami nicméně po září 1914, kdy byl zahájen nový školní rok, značným způsobem omezilo výuku. Některé nově ustanovené jednotky z branců byly navíc problematické kvality, počet dobře trénovaných vojáků byl rovněž nedostatečný a nedostávalo se kvalitní výzbroje, např. pušek nebo děl. V okrajových částech monarchie, např. v Dalmácii se pro domobranu nedostávalo zimních bot a oblečení.
Mobilizací se početní stavy vojska měly zvýšit z cca 440 tisíc vojáků na 3,4 milionu lidí v uniformě, ve skutečnosti bylo povoláno méně lidí a spousta z nich navíc působila v podpůrných oblastech (logistika, administrativa apod.). I přesto bylo Rakousko-Uhersko v nezáviděníhodné pozici, neboť po mobilizaci měly státy Dohody k dispozici početnější vojska než Trojspolek.
Hospodářské dopady
Vyhlášení mobilizace během žní způsobilo značné problémy ve výrobě potravin, oslabilo téměř všechny oblasti rakousko-uherského hospodářství a vyvolalo přirozeně míry nevole a nedůvěry mezi obyvatelstvem monarchie. Okolo sta tisíc lidí muselo být z armády záhy po mobilizaci propuštěno pro potřeby udržení fungování dopravy (zejména železnice) a také pošty a telegrafu.
Rakousko-uherský stát přislíbil rodinám odvedených, které byly závislé na jejich příjmu, vyplácet finanční podporu.
Reakce veřejnosti
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/V%C5%A1eobecn%C3%A1_mobilizace_1914_%E2%80%93_mobilizace_ve_V%C3%ADdni_01.jpg/220px-V%C5%A1eobecn%C3%A1_mobilizace_1914_%E2%80%93_mobilizace_ve_V%C3%ADdni_01.jpg)
Provedení mobilizace a odchod mladých lidí do armády bylo přijato u různých národností monarchie různě. Německé a maďarské obyvatelstvo jej přijalo s nadšením[1], v německy a maďarsky hovořících částech monarchie tisk burcoval veřejnost k podpoře války, docházelo k spontánním útokům proti těm, kteří byli proti vedení konfliktu, nebo sympatizovali se Srbskem a Ruskem (ať už skutečně, nebo domněle). Například Češi odchod do války nesli s mnohem nižším odhodláním[1], neboť válka byla vedena proti Srbsku a Rusku, zemím, které byly mezi českým obyvatelstvem vnímány pozitivně.
Reference
- ↑ a b c d NÁJEMNÍK, Václav. Mobilizace: Nadšení vystřídalo hořké sbohem. iROZHLAS [online]. Český rozhlas, 2014-11-24 [cit. 2021-07-14]. Dostupné online.
Literatura
- Zdeněk Jindra: Kardinální problém Rakousko-Uherska za Velké války 1914–1918: Lidský potenciál na frontě a v zázemí
- Zuzana Egnerová: Reakce plzeňského tisku na vypuknutí první světové války
- Kateřina Nová: Čeští vojáci za první světové války v rakousko-uherské armádě
- Tado Orošlić, Dino Nekić: Mobilizacija ljudi, konja, stoke i prijevoznih sredstava u dubrovačkom kotaru 1914. (chorvatsky)