Wout van Aert
Wout van Aert | |
---|---|
![]() Van Aert v roce 2022 | |
Osobní informace | |
Datum narození | 15. září 1994 (29 let) |
Místo narození | Herentals, Vlámsko, Belgie[1] |
Stát | Belgie![]() |
Výška | 190 cm[1] |
Hmotnost | 78 kg[1] |
Týmové informace | |
Současný tým | Visma–Lease a Bike |
Disciplína | silniční cyklistika cyklokros |
Role | závodník |
Typ jezdce | cyklokrosař všestranný (silnice) |
Amatérské týmy | |
2018–2019 | Cibel–Cebon Offroad Team |
Profesionální týmy | |
2013 2014–2016 2017–2018 2019– | Telenet–Fidea Vastgoedservice–Golden Palace Vérandas Willems–Crelan Team Jumbo–Visma[2] |
Úspěchy | |
Cyklokros
Silniční cyklistika
| |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Přehled medailí | ||
---|---|---|
![]() | ||
stříbro | 2020 Tokio | silniční závod |
bronz | 2024 Paříž | Časovka |
Mistrovství světa v cyklokrosu | ||
zlato | 2014 Hoogerheide | Under-23 |
zlato | 2016 Heusden–Zolder | Elite |
zlato | 2017 Bieles | Elite |
zlato | 2018 Valkenbrug | Elite |
stříbro | 2015 Tábor | Elite |
stříbro | 2019 Bogense | Elite |
stříbro | 2021 Oostende | Elite |
stříbro | 2023 Hoogerheide | Elite |
stříbro | 2012 Koksijde | Junior |
bronz | 2013 Louisville | Under-23 |
Mistrovství světa v silniční cyklistice | ||
stříbro | 2020 Imola | Silniční závod |
stříbro | 2020 Imola | Časovka |
stříbro | 2021 Lovaň | Časovka |
stříbro | 2023 Glasgow | Silniční závod |
Mistrovství Evropy v cyklokrosu | ||
zlato | 2014 Lorsch | Under-23 |
stříbro | 2015 Huijbergen | Elite |
stříbro | 2018 Rosmalen | Elite |
bronz | 2016 Pontchâteau | Elite |
Mistrovství Evropy v silniční cyklistice | ||
stříbro | 2023 Drenthe | Silniční závod |
bronz | 2018 Glasgow | Silniční závod |
bronz | 2023 Drenthe | Časovka |
Wout van Aert (* 15. září 1994) je belgický profesionální silniční cyklista a cyklokrosař jezdící za UCI WorldTeam Visma–Lease a Bike.[3] Je elitním mistrem světa v cyklokrosu z let 2016, 2017 a 2018. V březnu 2019 se připojil k Teamu Jumbo–Visma[2] poté, co předčasně ukončil svůj kontrakt s týmem Vérandas Willems–Crelan v říjnu 2018. Je považován za jednoho z nejvíce všestranných závodníků své generace.[4]
Kariéra
Začátky
Van Aert se narodil ve vlámském městě Herentals do rodiny bez zapojení do světa profesionální silniční cyklistiky. Svou závodní kariéru začal v cyklokrosu, v tomto cyklistickém odvětví se stal opakovaně mistrem světa (2016, 2017, 2018) a mistrem Belgie (2016, 2017, 2018, 2021 a 2022).
V roce 2018 se zúčastnil klasiky Strade Bianche, která se z části jela na štěrkových cestách v prudkém dešti. V průběhu závodu zaútočil spolu s Romainem Bardetem a jel s ním na čele po většinu ze závěrečných 40 km závodu. Ze stíhací skupiny však zaútočil Tiesj Benoot a na posledním štěrkovém sektoru je dojel a následně i předjel. Benoot si sólo dojel pro vítězství, pro druhé místo si se ztrátou 39 sekund dojel Bardet, jenž van Aerta odpáral v posledním kilometru. Van Aert ve výsledku dojel třetí se ztrátou dalších 19 sekund i přesto, že na závěrečném stoupání v Sieně spadl.[5]
Kontroverze kolem přestupu
V roce 2018 závodil van Aert na silnici za tým Vérandas Willems–Crelan. V průběhu sezóny vyjádřil svou nespokojenost s tím, že se měl tým spojit s týmem Roompot–Nederlandse Loterij před sezónou 2019. Vzhledem k tomu, že již podepsal kontrakt s UCI WorldTeamem Team Jumbo–Visma od sezóny 2020, se rozhodl v září 2018 rozvázat svou smlouvu s týmem Vérandas Willems–Crelan. Sniper Cycling, vlastníci týmu Vérandas Willems–Crelan, požadovali v případě toho, že by van Aert podepsal kontrakt s jiným týmem pro sezónu 2019, kompenzační částku v hodnotě 500 000 €. Tým LottoNL–Jumbo měl zájem o to podepsat van Aerta o rok dříve, než bylo původně plánováno[6] a v prosinci 2018 bylo oznámeno, že se van Aert k týmu připojí již 1. března 2019.[2]
Team Jumbo–Visma (2019–)
Sezóna 2019
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Wout_van_Aert_Reims_95554.jpg/160px-Wout_van_Aert_Reims_95554.jpg)
V červnu vyhrál van Aert 2 etapy a bodovací soutěž na Critériu du Dauphiné, stal se národním šampionem v časovce a získal třetí místo v silničním závodu.[7] V červenci byl van Aert jmenován na startovní listině Tour de France 2019.[8] V průběhu závodu vyhrál desátou etapu v hromadném sprintu před Eliou Vivianim a Calebem Ewanem.[9] 19. července měl van Aert těžkou nehodu na trati třinácté etapy, individuální časovky, v Pau, kvůli níž musel z Tour odstoupit. Zpočátku nebylo jasné, zdali se stihne vyléčit do cyklokrosové sezóny, nebo jestli nebude muset vynechat klasiky na začátku sezóny 2020.[10]
Van Aert později řekl v novinách Het Laatste Nieuws, že jeho nehoda byla tak vážná, že mohla potenciálně ukončit jeho kariéru, i proto, že lékaři při operaci udělali chybu, když pořádně neodoperovali jednu jeho šlachu.[11] V prosinci získal van Aert ocenění Vlám roku.[12]
Sezóna 2020
1. srpna van Aert vyhrál klasiku Strade Bianche, první závod série UCI World Tour po nucené pauze způsobené pandemií covidu-19, díky sólo nástupu zhruba 13 km před cílem.[13] Následující týden vyhrál monument Milán – San Remo ve sprintu proti obhájci vítězství Julianu Alaphilippovi po úspěšnému útoku při sjezdu z vrcholu Poggio.[14] 2. září van Aert vyhrál pátou etapu Tour de France z Gapu do Privasu v redukovaném hromadném sprintu.[15] O 2 dny později pak vyhrál sedmou etapu z Millau do Lavauru, znovu ve sprintu.[16] Na mistrovství světa v silniční cyklistice získal van Aert stříbro v časovce i v silničním závodu.
Sezóna 2021
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/2021_AGR_finish_Wout_van_Aert3.jpg/180px-2021_AGR_finish_Wout_van_Aert3.jpg)
Van Aert zahájil svou silniční sezónu 2021 6. března na klasice Strade Bianche, kde se z pozice obhájce vítězství umístil na čtvrtém místě.[17] Následně se zúčastnil Tirrena–Adriatica, kde se mu povedlo vyhrát úvodní etapu proti sprinterům jako Caleb Ewan nebo Elia Viviani. Na závěr závodu vyhrál poslední, sedmou etapu, individuální časovku na 10,1 km, díky čemuž si zajistil druhé místo v celkovém pořadí za vítězem Tour 2020 Tadejem Pogačarem. K tomu také vyhrál v bodovací soutěži.[18] Van Aert dojel třetí na monumentu Milán – San Remo za Jasperem Stuyvenem a Ewanem.[19] 28. března si van Aert dosprintoval pro vítězství na klasice Gent–Wevelgem poté, co se dostal do čelní skupiny v úvodu závodu.[20] 18. dubna van Aert vyhrál klasiku Amstel Gold Race v těsném sprintu, který byl rozhodnut až za pomocí cílové fotografie, proti Tomu Pidcockovi.[21]
7. července vyhrál van Aert jedenáctou etapu Tour de France, klasifikovanou jako horskou, po sólo nástupu při posledním výjezdu na Mont Ventoux 32 km před cílem. Po dojezdu van Aert řekl, že toto vítězství považuje za největší ve své kariéře.[22] O 10 dní později vyhrál van Aert dvacátou etapu, individuální časovku. Trasu dlouhou 30,8 km zajel v čase 35 minut a 53 sekund.[23] Na závěr závodu vyhrál i dvacátou první etapu s cílem na pařížském bulváru Champs-Élysées v hromadném sprintu, v němž porazil Jaspera Philipsena a Marka Cavendishe. Stal se tak prvním závodníkem, jemuž se povedlo vyhrát sprinterskou etapu, časovku a horskou etapu v jednou ročníku Tour od roku 1979, kdy se tento úspěch podařil Bernardu Hinaultovi.[24] Na letních olympijských hrách v japonském Tokiu získal van Aert stříbrnou medaili poté, co vyhrál sprint stíhací skupiny o druhé místo se ztrátou minuty a 7 sekund na vítězného Richarda Carapaze.[25] V září van Aert vyhrál celkové pořadí a 4 etapy na závodu Tour of Britain.[26] Na mistrovství světa v silniční cyklistice získal van Aert stříbro v časovce poté, co ho o 6 sekund porazil Filippo Ganna.[27]
Sezóna 2022
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e7/TDF30284_van_aert_%2852243449618%29.jpg/180px-TDF30284_van_aert_%2852243449618%29.jpg)
Svou silniční sezónu 2022 začal van Aert na konci února na klasice Omloop Het Nieuwsblad, kterou vyhrál po 13 km dlouhém sólu.[28] Následně se zúčastnil etapového závodu Paříž–Nice, kde zvítězil ve čtvrté etapě, individuální časovce, a v bodovací soutěži.[29] Na prvním monumentu sezóny, Milán – San Remo, dojel van Aert osmý.[30] O několik dní později van Aert vyhrál E3 Saxo Bank Classic po nástupu s týmovým kolegou Christophem Laportem na Paterbergu 40 km před cílem. Do cíle v Harelbeke dojeli s náskokem více než minuty a půl na ostatní závodníky.[31] 2 dny před startem monumentu Kolem Flander byl van Aert pozitivně otestován na covid-19 a musel se vzdát účasti jak na tomto závodu, tak na Amstel Gold Race, kde měl obhajovat vítězství.[32] Po dvou týdnech bez závodění se van Aert vrátil na třetím monumentu sezóny Paříž–Roubaix, kde vyhrál sprint stíhací skupiny o druhé místo.[33] O týden později dojel třetí při svém debutu na ardenském monumentu Lutych–Bastogne–Lutych.[34] V rámci přípravy na Tour de France se van Aert zúčastnil Critéria du Dauphiné, kde vyhrál bodovací soutěž a etapy 1 a 5.[35] Vítězství mohl získat i ve třetí etapě, avšak začal slavit příliš brzy a David Gaudu ho stihl těsně před cílovou páskou předjet. Van Aert se tak musel smířit s druhým místem.[36]
Van Aert odstartoval Tour de France třemi druhými místy v úvodní časovce a sprinterských etapách 2 a 3.[37] Po druhé etapě se ujal vedení v celkovém pořadí i bodovací soutěži.[38] Od čtvrté etapy se očekávalo, že skončí hromadným sprintem podobně jako předchozí 2 etapy. 10 km před cílem na stoupání Côte du Cap Blanc-Nez však Team Jumbo–Visma připravil útok van Aerta. Ten se na vrcholu stoupání odtrhnul od pelotonu a sólo dojel do cíle. Své vítězství ve finiši oslavil máváním rukama jako kdyby létal.[39] V páté etapě van Aert pomáhal lídrům svého týmu Jonasi Vingegaardovi a Primoži Rogličovi limitovat ztráty, které nabrali na dlážděných sektorech, jež jsou běžnou součástí klasiky Paříž–Roubaix.[40] V šesté etapě se van Aert dostal do úniku, ale byl později dojet a následně odpadl z pelotonu. Ztratil tak žlutý dres pro lídra celkového pořadí. Za svou snahu získal po etapě cenu bojovnosti.[41] V osmé etapě bylo původně očekáváno, že si o vítězství zabojují jezdci z úniku, ale Team Jumbo–Visma držel náskok vedoucí skupiny pod kontrolou a dojel ji před závěrečným stoupáním v Lausanne. Dojezd etapy skončil hromadným sprintem, v němž van Aert porazil Michaela Matthewse a držitele žlutého dresu Tadeje Pogačara a dojel si tak pro osmý etapový triumf na Tour v kariéře.[42] Již na konci druhého týdne závodu měl van Aert v bodovací soutěži dostatek bodů k tomu, aby tuto klasifikaci vyhrál, vzhledem k tomu, že měl více než dvojnásobek bodů, než druhý Pogačar. V osmnácté etapě se van Aert dostal do úniku a zůstal v něm celý den. Na posledním stoupání, Hautacamu, odpáral Thibauta Pinota a Daniela Martíneze, počkal na Vingegaarda, jenž v ten moment jel ve žlutém dresu, a Pogačara a pomohl Vingegaardovi odpárat Pogačara. Vingegaard si pak dojel pro vítězství v etapě, čímž si zajistil celkové vítězství na Tour.[43] Své představení na Tour van Aert završil vítězstvím ve dvacáté etapě, individuální časovce.[44] Po dojezdu etapy byl zvolen za nejaktivnějšího závodníka celé Tour a o den později v cíli Tour na bulváru Champs-Élysées mu byla vedle zeleného dresu pro vítěze bodovací soutěže udělena i cena bojovnosti.[45]
Sezóna 2023
Svou sezónu 2023 měl van Aert původně zahájit na Strade Bianche, ale kvůli nemoci se rozhodl svůj sezónní debut odložit na etapový závod Tirreno–Adriatico.[46] Ten absolvoval jako domestik pro Primože Rogliče, jenž celý závod vyhrál společně se 3 etapami. Sám van Aert závod využil pro zlepšení své formy.[47] Na monumentu Milán – San Remo dojel van Aert třetí poté, co dojel ve stíhací skupině za sólo vítězem Mathieu van der Poelem.[48] Dalším závodem pro van Aerta byla E3 Saxo Classic. V průběhu závodu se byl schopen držet van der Poela i Tadeje Pogačara, s nimiž se ocitl na čele závodu. V cíli v Harelbeke je pak oba přesprintoval a obhájil tak své vítězství z předchozího ročníku.[49]
Osobní život
V roce 2018 se van Aert oženil se Sarah de Bie. V roce 2021 se jim narodil první potomek, syn Georges, v roce 2023 pak druhý syn, Jerome.[50] Jedním z bratranců van Aertova otce je bývalý nizozemský profesionální silniční cyklista Jos van Aert.[51]
Hlavní výsledky
Cyklokros
- 2011–2012
- Mistrovství světa
2. místo závod juniorů
- Národní šampionát
- 2. místo závod juniorů
- Junior Superprestige
- 2. místo celkově
- vítěz Ruddervoorde
- 2012–2013
- Under-23 Superprestige
- celkový vítěz
- vítěz Zonhoven
- vítěz Gavere
- vítěz Gieten
- Under-23 BPost Bank Trofee
- vítěz Oostmalle
- UCI Under-23 World Cup
- 2. místo celkově
- Mistrovství světa
3. místo závod do 23 let
- Národní šampionát
- 3. místo závod do 23 let
- 2013–2014
- Mistrovství světa
vítěz závodu do 23 let
- Under-23 BPost Bank Trofee
- celkový vítěz
- vítěz Hasselt
- vítěz Essen
- vítěz Loenhout
- vítěz Baal
- vítěz Lille
- vítěz Otegem
- UCI Under-23 World Cup
- 2. místo celkově
- vítěz Namur
- vítěz Nommay
- Under-23 Superprestige
- 2. místo celkově
- vítěz Gavere
- vítěz Hoogstraten
- vítěz Middelkerke
- 2014–2015
- Mistrovství Evropy
vítěz závodu do 23 let
- BPost Bank Trofee
- celkový vítěz
- vítěz Koppenberg
- vítěz Hamme
- vítěz Essen
- vítěz Loenhout
- vítěz Baal
- 2. místo Hasselt
- 2. místo Lille
- UCI World Cup
- vítěz Koksijde
- 2. místo Hoogerheide
- vítěz Bredene
- vítěz Zonnebeke
- vítěz Eeklo
- vítěz Mol
- vítěz Oostmalle
- Mistrovství světa
2. místo závod elite
- Soudal Classics
- 2. místo Niel
- 2. místo Mechelen
- Národní šampionát
- 3. místo závod elite
- UCI Under-23 World Cup
- 3. místo celkově
- vítěz Namur
- 2. místo Cauberg
- 2. místo Heusden-Zolder
- Superprestige
- 3. místo Hoogstraten
- 3. místo Middelkerke
- Under-23 Superprestige
- vítěz Gieten
- vítěz Zonhoven
- vítěz Gavere
- vítěz Spa-Francorchamps
- 2015–2016
- Mistrovství světa
vítěz závodu elite
- Národní šampionát
vítěz závodu elite
- UCI World Cup
celkový vítěz
- vítěz Las Vegas
- 2. místo Cauberg
- 2. místo Koksijde
- 2. místo Namur
- 2. místo Lignières-en-Berry
- 2. místo Hoogerheide
- Superprestige
- celkový vítěz
- vítěz Gieten
- vítěz Zonhoven
- vítěz Gavere
- vítěz Spa-Francorchamps
- 2. místo Ruddervoorde
- 2. místo Hoogstraten
- 3. místo Middelkerke
- BPost Bank Trofee
- celkový vítěz
- vítěz Ronse
- vítěz Koppenberg
- vítěz Hamme
- vítěz Essen
- vítěz Antverpy
- vítěz Baal
- 2. místo Sint-Niklaas
- 3. místo Loenhout
- Soudal Classics
- vítěz Neerpelt
- 2. místo Mechelen
- vítěz Eeklo
- vítěz Erpe-Mere
- vítěz Kruibeke
- vítěz Mol
- Mistrovství Evropy
2. místo závod elite
- 2. místo Boom
- 2. místo Oostmalle
- 2016–2017
- Mistrovství světa
vítěz závodu elite
- Národní šampionát
vítěz závodu elite
- UCI World Cup
celkový vítěz
- vítěz Las Vegas
- vítěz Iowa City
- vítěz Heusden-Zolder
- vítěz Řím
- 2. místo Cauberg
- 2. místo Zeven
- 2. místo Namur
- DVV Trofee
- celkový vítěz
- vítěz Ronse
- vítěz Koppenberg
- vítěz Essen
- vítěz Loenhout
- 2. místo Hamme
- 2. místo Antverpy
- 2. místo Baal
- 2. místo Lille
- Superprestige
- 2. místo celkově
- vítěz Spa-Francorchamps
- 2. místo Gieten
- 2. místo Zonhoven
- 2. místo Ruddervoorde
- 2. místo Gavere
- 2. místo Diegem
- 2. místo Hoogstraten
- 2. místo Middelkerke
- Brico Cross
- vítěz Geraardsbergen
- vítěz Bredene
- 2. místo Kruibeke
- 3. místo Hulst
- vítěz Waterloo
- vítěz Ardooie
- vítěz Boom
- vítěz Oostmalle
- 2. místo Mol
- 2. místo Overijse
- Mistrovství Evropy
3. místo závod elite
- 2017–2018
- Mistrovství světa
vítěz závodu elite
- Národní šampionát
vítěz závodu elite
- UCI World Cup
- 2. místo celkově
- vítěz Zeven
- vítěz Namur
- 2. místo Bogense
- 2. místo Nommay
- 2. místo Hoogerheide
- 3. místo Koksijde
- 3. místo Heusden-Zolder
- Superprestige
- 2. místo celkově
- vítěz Boom
- vítěz Gavere
- 2. místo Gieten
- 2. místo Zonhoven
- 2. místo Ruddervoorde
- 2. místo Diegem
- DVV Trofee
- 3. místo celkově
- 2. místo Hamme
- 2. místo Antverpy
- 2. místo Loenhout
- 2. místo Baal
- 3. místo Ronse
- Brico Cross
- vítěz Bredene
- 2. místo Eeklo
- 2. místo Kruibeke
- 3. místo Meulebeke
- Soudal Classics
- vítěz Sint-Niklaas
- vítěz Ardooie
- 2. místo Otegem
- 2018–2019
- UCI World Cup
- 2. místo celkově
- vítěz Pontchâeau
- 2. místo Waterloo
- 2. místo Iowa City
- 2. místo Bern
- 2. místo Koksijde
- 2. místo Namur
- 2. místo Heusden-Zolder
- 3. místo Hoogerheide
- Superprestige
- 2. místo Gieten
- 2. místo Ruddervoorde
- 2. místo Zonhoven
- 3. místo Gavere
- DVV Trofee
- 2. místo Antverpy
- 2. místo Loenhout
- 3. místo Koppenberg
- Brico Cross
- vítěz Bredene
- 2. místo Geraardsbergen
- 2. místo Meulebeke
- 2. místo Ronse
- vítěz La Mézière
- vítěz Ardooie
- Mistrovství světa
2. místo závod elite
- Mistrovství Evropy
2. místo závod elite
- Národní šampionát
- 2. místo závod elite
- 3. místo Wachtebeke
- 2019–2020
- DVV Trofee
- vítěz Lille
- 2. místo Zonneveke
- 2020–2021
- Národní šampionát
vítěz závodu elite
- UCI World Cup
celkový vítěz
- vítěz Dendermonde
- vítěz Overijse
- 2. místo Namur
- 2. místo Hulst
- 3. místo Tábor
- X²O Badkamers Trofee
- vítěz Herentals
- 2. místo Baal
- 2. místo Hamme
- 3. místo Kortrijk
- vítěz Mol
- Superprestige
- 2. místo Heusden-Zolder
- Mistrovství světa
2. místo závod elite
- 2021–2022
- Národní šampionát
vítěz závodu elite
- UCI World Cup
- vítěz Val di Sole
- vítěz Dendermonde
- Superprestige
- vítěz Boom
- vítěz Heusden-Zolder
- X²O Badkamers Trofee
- vítěz Loenhout
- vítěz Baal
- vítěz Herentals
- Ethias Cross
- vítěz Essen
- 2022–2023
- UCI World Cup
- vítěz Dublin
- vítěz Zonhoven
- 2. místo Antverpy
- 2. místo Gavere
- 2. místo Benidorm
- Superprestige
- vítěz Heusden-Zolder
- vítěz Diegem
- vítěz Gullegem
- X²O Badkamers Trofee
- vítěz Koksijde
- vítěz Hamme
- 2. místo Herentals
- Exact Cross
- vítěz Mol
- vítěz Loenhout
- Mistrovství světa
2. místo závod elite
- 2023–2024
- UCI World Cup
- vítěz Benidorm
- 2. místo Antverpy
- 2. místo Gavere
- Exact Cross
- vítěz Essen
- 2. místo Mol
- Superprestige
- vítěz Heusden-Zolder
Výsledky na šampionátech
Akce | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | 2 | 1 | 1 | 1 | 2 | 4 | 2 | — | 2 | — |
![]() | 2 | 3 | — | 2 | — | — | — | — | — | |
3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 5 | 1 | 1 | — | — |
Silniční cyklistika
- 2012
- 4. místo Sint-Martinusprijs Kontich
- 2014
- Ster ZLM Toer
- 8. místo celkově
- 2015
- 4. místo Omloop Het Nieuwsblad Beloften
- 4. místo Grote Prijs Jef Scherens
- 2016
- vítěz Schaal Sels
- 2. místo Dwars door het Hageland
- 4. místo Grand Prix Pino Cerami
- Kolem Belgie
- 8. místo celkově
- vítěz prologu
- 2017
- vítěz Ronde van Limburg
- vítěz Bruges Cycling Classic
- vítěz Grand Prix Pino Cerami
- 2. místo Schaal Sels
- 2. místo Rad am Ring
- 3. místo Dwars door het Hageland
- Kolem Belgie
- 10. místo celkově
- 2018
- Danmark Rundt
celkový vítěz
- vítěz 2. etapy
- Mistrovství Evropy
3. místo silniční závod
- 3. místo Strade Bianche
- 8. místo Antwerp Port Epic
- 9. místo Kolem Flander
- 10. místo Gent–Wevelgem
- 2019
- Národní šampionát
vítěz časovky
- 3. místo silniční závod
- Critérium du Dauphiné
vítěz bodovací soutěže
- vítěz etap 4 (ITT) a 5
- Tour de France
- vítěz etap 2 (TTT) a 10
- lídr
po etapách 2 – 5
- 2. místo E3 BinckBank Classic
- 3. místo Strade Bianche
- 6. místo Milán – San Remo
- 2020
- Národní šampionát
vítěz časovky
- vítěz Milán – San Remo
- vítěz Strade Bianche
- Tour de France
- vítěz etap 5 a 7
- Critérium du Dauphiné
vítěz bodovací soutěže
- vítěz 1. etapy
- Mistrovství světa
2. místo silniční závod
2. místo časovka
- 2. místo Kolem Flander
- 3. místo Milán–Turín
- 8. místo Gent–Wevelgem
- 2021
- Národní šampionát
vítěz silničního závodu
- Tour of Britain
celkový vítěz
- vítěz etap 1, 4, 6 a 8
- vítěz Gent–Wevelgem
- vítěz Amstel Gold Race
- Tour de France
- vítěz etap 11, 20 (ITT) a 21
cena bojovnosti po 15. etapě
- Tirreno–Adriatico
vítěz bodovací soutěže
- vítěz etap 1 a 7 (ITT)
- Olympijské hry
2. místo silniční závod
- 6. místo časovka
- Mistrovství světa
2. místo časovka
- 2. místo Brabantský šíp
- 3. místo Milán – San Remo
- 4. místo Strade Bianche
- 6. místo Kolem Flander
- 7. místo Paříž–Roubaix
- 2022
- vítěz Omloop Het Nieuwsblad
- vítěz E3 Saxo Bank Classic
- vítěz Bretagne Classic
- Tour de France
vítěz bodovací soutěže
- vítěz etap 4, 8 a 20 (ITT)
- lídr
po etapách 2 – 5
cena bojovnosti po etapách 6, 18 a celková
- Critérium du Dauphiné
vítěz bodovací soutěže
- vítěz etap 1 a 5
- Paříž–Nice
vítěz bodovací soutěže
- vítěz 4. etapy (ITT)
- 2. místo Paříž–Roubaix
- 2. místo BEMER Cyclassics
- 2. místo Grand Prix Cycliste de Montréal
- 3. místo Lutych–Bastogne–Lutych
- Mistrovství světa
- 4. místo silniční závod
- 4. místo Grand Prix Cycliste de Québec
- 8. místo Milán – San Remo
- 2023
- Národní šampionát
vítěz časovky
- Tour of Britain
celkový vítěz
- vítěz 5. etapy
- vítěz E3 Saxo Classic
- vítěz Coppa Bernocchi
- Tour de Suisse
vítěz bodovací soutěže
- Mistrovství Evropy
2. místo silniční závod
3. místo časovka
- Mistrovství světa
2. místo silniční závod
- 5. místo časovka
- 2. místo Gent–Wevelgem
- 3. místo Milán – San Remo
- 3. místo Paříž–Roubaix
- 4. místo Kolem Flander
- Tour de France
cena bojovnosti po etapách 5 a 6
- 2024
- 10. místo Clásica de Almería
- vítěz Kuurne–Brussel–Kuurne
- 3. místo E3 Saxo Classic
- 3. místo Omloop Het Nieuwsblad
- Olympijské hry
3. místo časovka
- Volta ao Algarve
- 7. místo celkově
- vítěz 3. etapy
- Vuelta a España
- vítěz etap 3, 7 a 10
- lídr
po etapách 2 – 3
- lídr
po etapách 3 –
cena bojovnosti 10. etapě
Výsledky na etapových závodech
Výsledky na Grand Tours | ||||||||
Grand Tour | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | ||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | — | — | — | — | — | — | ||
![]() | DNF | 20 | 19 | 22 | DNF | 52 | ||
![]() | — | — | — | — | — | |||
Výsledky na etapových závodech | ||||||||
Závod | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | ||
![]() | — | — | — | 32 | — | — | ||
![]() | — | — | 2 | — | 53 | — | ||
![]() | — | NS | — | — | — | — | ||
![]() | — | — | — | — | — | |||
![]() | — | — | — | — | — | |||
![]() | 47 | 32 | — | 49 | — | — | ||
![]() | — | NS | — | — | 31 | — |
Výsledky na klasikách
Monument | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Milán – San Remo | — | 6 | 1 | 3 | 8 | 3 | — |
Kolem Flander | 9 | 14 | 2 | 6 | — | 4 | — |
Paříž–Roubaix | 13 | 22 | NS | 7 | 2 | 3 | — |
Lutych–Bastogne–Lutych | — | — | — | — | 3 | — | |
Giro di Lombardia | — | — | — | — | — | — | |
Klasika | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
Omloop Het Nieuwsblad | 32 | 13 | 11 | — | 1 | — | 3 |
Kuurne–Brusel–Kuurne | — | — | — | — | — | — | 1 |
Strade Bianche | 3 | 3 | 1 | 4 | — | — | — |
E3 BinckBank Classic | — | 2 | NS | 11 | 1 | 1 | 3 |
Gent–Wevelgem | 10 | 29 | 8 | 1 | 12 | 2 | — |
Brabantský šíp | — | — | — | 2 | — | — | — |
Amstel Gold Race | — | 58 | NS | 1 | — | — | — |
Hamburg Cyclassics | — | — | Nejelo se | 2 | — | ||
Bretagne Classic | — | — | — | — | 1 | — | |
Grand Prix Cycliste de Québec | — | — | Nejelo se | 4 | — | ||
Grand Prix Cycliste de Montréal | — | — | 2 | — |
Výsledky na šampionátech
Akce | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | Časovka | Nejelo se | — | Nejelo se | 6 | Nejelo se | 3 | |||||
Silniční závod | — | 2 | ||||||||||
![]() | Časovka | — | — | — | — | — | — | 2 | 2 | — | 5 | |
Silniční závod | — | — | — | — | — | — | 2 | 11 | 4 | 2 | ||
![]() | Časovka | — | — | — | — | — | — | — | — | — | 3 | |
Silniční závod | — | — | — | — | 3 | — | — | — | — | 2 | ||
Časovka | — | — | — | 6 | — | 1 | 1 | — | — | 1 | ||
Silniční závod | 63 | 47 | 9 | 60 | 13 | 3 | — | 1 | — | 47 |
— | Nezúčastnil se |
---|---|
DNF | Nedokončil |
DSQ | Diskvalifikován |
NS | Nekonalo se |
Ocenění
- Vlám roku: 2019,[52] 2020,[53] 2021[54]
- Belgický sportovec roku: 2020,[55] 2021[56]
- Belgické ocenění za sportovní zásluhy: 2020[57]
- Vlaamse Reus: 2020[58]
- Kristallen fiets: 2020,[59] 2021[60]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Wout van Aert na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c Wout van Aert » Team Visma [online]. procyclingstats.com [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c Van Aert joins Team Jumbo-Visma from March 2019 [online]. cyclingnews.com, 2018-12-18 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ TEAM VISMA [online]. UCI, 2024-01-01 [cit. 2024-01-01]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2023-12-29. (anglicky)
- ↑ Ook buitenlandse media zien van Aert als de meest complete renner ter wereld: “Niet meer gezien sinds Hinault en Merckx” [online]. nieuwsblad.be, 2022-07-25 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (nizozemsky)
- ↑ WINDSOR, Richard. Tiesj Benoot puts in super show of strength to win 2018 Strade Bianche [online]. cyclingweekly.com, 2018-03-03 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Wout van Aert's lawyer expects UCI to allow rider to race in 2019 [online]. cyclingnews.com, 2018-11-13 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ DECALUWÉ, Brecht. Tim Merlier claims Belgian road race title [online]. cyclingnews.com, 2019-06-30 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ 2019 » 106th Tour de France (2.UWT) [online]. procyclingstats.com [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FOTHERINGHAM, Alasdair. Tour de France: Van Aert raises his own bar with exceptional sprint win [online]. cyclingnews.com, 2019-07-15 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Tour de France: Van Aert crashes out of time trial [online]. cyclingnews.com, 2019-07-19 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ LONG, Jonny. Wout van Aert says Tour de France crash 'could have been the end of my career' [online]. cyclingweekly.com, 2019-09-05 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Van Aert wins Flandrien of the Year award [online]. cyclingnews.com, 2019-11-05 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ O'SHEA, Sadhbh; FRATTINI, Kirsten; OSTANEK, Daniel. Wout van Aert storms to victory at Strade Bianche [online]. cyclingnews.com, 2020-08-01 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Wout van Aert wins thrilling Milan-San Remo [online]. cyclingnews.com, 2020-08-08 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FARRAND, Stephen. Tour de France: Van Aert wins stage 5 [online]. cyclingnews.com, 2020-09-02 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BENSON, Daniel. Tour de France: Wout van Aert wins stage 7 [online]. cyclingnews.com, 2020-09-04 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FARRAND, Stephen. Mathieu van der Poel wins Strade Bianche [online]. cyclingnews.com, 2021-03-06 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ OSTANEK, Daniel. Tirreno-Adriatico: Wout van Aert beats Filippo Ganna in closing time trial [online]. cyclingnews.com, 2021-03-16 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Stuyven surges on run-in to win Milan-San Remo [online]. cyclingnews.com, 2021-03-20 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ PUDDICOMBE, Stephen. Wout van Aert wins Gent-Wevelgem [online]. cyclingnews.com, 2021-03-28 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BENSON, Daniel. Wout van Aert wins Amstel Gold Race in photo finish [online]. cyclingnews.com, 2021-04-18 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FLETCHER, Patrick. Tour de France: Wout van Aert wins Mont Ventoux stage 11 [online]. cyclingnews.com, 2021-07-07 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BENSON, Daniel. Tour de France: Van Aert storms to victory as Pogacar seals his second overall title [online]. cyclingnews.com, 2021-07-17 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ OSTANEK, Daniel. Tadej Pogacar wins 2021 Tour de France as Van Aert takes final stage [online]. cyclingnews.com, 2021-07-18 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BENSON, Daniel. Olympics: Richard Carapaz claims men's road race title [online]. cyclingnews.com, 2021-07-24 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BENSON, Daniel. Tour of Britain: Van Aert snatches overall victory with final stage win [online]. cyclingnews.com, 2021-09-12 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ DECALUWÉ, Brecht. A silver medal too many for Wout van Aert in World Championships time trial [online]. cyclingnews.com, 2021-09-19 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ PUDDICOMBE, Stephen. Wout Van Aert takes solo victory at Omloop Het Nieuwsblad [online]. cyclingnews.com, 2022-02-26 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FLETCHER, Patrick. Van Aert moves into Paris-Nice lead with time trial victory [online]. cyclingnews.com, 2022-03-09 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ OSTANEK, Daniel. Matej Mohoric wins Milan-San Remo with daring Poggio descent [online]. cyclingnews.com, 2022-03-19 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FARRAND, Stephen; OSTANEK, Daniel. Van Aert, Laporte go 1-2 for Jumbo-Visma at E3 Saxo Bank Classic [online]. cyclingnews.com, 2022-03-25 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ OSTANEK, Daniel. Confirmed: Wout van Aert to miss Tour of Flanders with COVID-19 [online]. cyclingnews.com, 2022-04-01 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ RYAN, Barry; OSTANEK, Daniel. Dylan van Baarle wins thrilling Paris-Roubaix [online]. cyclingnews.com, 2022-04-17 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ RYAN, Barry. Remco Evenepoel wins Liège-Bastogne-Liège [online]. cyclingnews.com, 2022-04-24 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ RYAN, Barry. Critérium du Dauphiné: Van Aert edges Meeus to win stage 5 [online]. cyclingnews.com, 2022-06-09 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ RYAN, Barry. Critérium du Dauphiné: Gaudu pips Van Aert to win stage 3 [online]. cyclingnews.com, 2022-06-07 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ OSTANEK, Daniel. Tour de France: Groenewegen wins stage 3 sprint in Sønderborg [online]. cyclingnews.com, 2022-07-03 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ WEISLO, Laura; OSTANEK, Daniel. Tour de France: Fabio Jakobsen wins crash-marred sprint stage 2 in Nyborg [online]. cyclingnews.com, 2022-07-02 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ RYAN, Barry. Wout van Aert takes stunning solo win in yellow jersey on Tour de France stage 4 [online]. cyclingnews.com, 2022-07-05 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FLETCHER, Patrick. Tour de France: Simon Clarke conquers cobbles to win stage 5 [online]. cyclingnews.com, 2022-07-06 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ RYAN, Barry. Tour de France: Pogacar wins stage 6, takes yellow jersey [online]. cyclingnews.com, 2022-07-07 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ WEISLO, Laura. Tour de France: Van Aert surges to stage 8 victory in Lausanne [online]. cyclingnews.com, 2022-07-09 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ WEISLO, Laura. Vingegaard soars to victory on Tour de France stage 18 to Hautacam [online]. cyclingnews.com, 2022-07-21 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ PUDDICOMBE, Stephen. Wout van Aert, Vingegaard go one-two in stage 20 time trial of Tour de France [online]. cyclingnews.com, 2022-07-23 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ CASH, Dane. Wout van Aert named the Tour's most combative rider [online]. cyclingnews.com, 2022-07-23 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FLETCHER, Patrick. Wout van Aert out of Strade Bianche after illness disrupts training [online]. cyclingnews.com, 2023-02-27 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FARRAND, Stephen. Two weeks of lost training leaves Wout van Aert chasing his fitness at Tirreno-Adriatico [online]. cyclingnews.com, 2023-02-27 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FOTHERINGHAM, Alasdair; FARRAND, Stephen. Milan-San Remo: Mathieu van der Poel ignites Poggio descent for solo victory [online]. cyclingnews.com, 2023-03-18 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FARRAND, Stephen. E3 Saxo Classic: Wout van Aert wins battle of titans in Harelbeke [online]. cyclingnews.com, 2023-03-24 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ TORFS, Michaël. Belgium's star cyclist Wout Van Aert has left the Tour de France just in time. Yesterday, he and his wife Sarah welcomed a baby boy, Jerome. VRT NWS [online]. 2023-07-21 [cit. 2023-07-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ NILSSON-JULIEN, Olivier. WOUT VAN AERT: COMEBACK KID [online]. rouleur.cc, 2021-07-25 [cit. 2023-04-09]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Opsteker voor Van Aert: hij is de Flandrien van het Jaar na thriller [online]. sporza.be, 2019-11-05 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (nizozemsky)
- ↑ Van Aert and Kopecky win 2020 Flandrien of the year [online]. cyclingnews.com, 2020-11-28 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Van Aert, Kopecky repeat as Flandrien of the year [online]. cyclingnews.com, 2021-10-26 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Wout van Aert verkozen tot Belgisch sportman van het jaar [online]. wielerflits.nl, 2020-12-18 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (nizozemsky)
- ↑ Wout van Aert and Nina Derwael are named Sportsperson of the Year [online]. nenroll-nenroll.com, 2021-12-19 [cit. 2023-04-10]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-12-19. (anglicky)
- ↑ Wout van Aert wins National Trophy for Sports Merit [online]. alkhaleejtoday.co, 2020-11-13 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Wout van Aert mag nu ook Vlaamse Reus in prijzenkast zetten [online]. sporza.be, 2020-12-04 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (nizozemsky)
- ↑ Wout van Aert wint voor het eerst de Kristallen Fiets [online]. wielerflits.nl, 2020-12-17 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (nizozemsky)
- ↑ "Verkouden" Wout van Aert en Lotte Kopecky winnen ook in 2021 de Kristallen Fiets [online]. sporza.be, 2021-12-02 [cit. 2023-04-10]. Dostupné online. (nizozemsky)
Související články
- Visma–Lease a Bike (mužský tým)
- Bretagne Classic Ouest–France 2022
- E3 Saxo Classic 2023
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Wout van Aert na Wikimedia Commons
Mistři světa v cyklokrosu – do 23 let | |
---|---|
|
![]() ![]() | |
---|---|
|
![]() ![]() | |
---|---|
|