Elli Pihlaja
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/Oopperalaulajatar_Elli_Pihlaja_%28musketti.M012-HK19930423-2610%29.jpg/250px-Oopperalaulajatar_Elli_Pihlaja_%28musketti.M012-HK19930423-2610%29.jpg)
Elli Esteri Pihlaja (o.s. Paavola, myöh. Engström, 19. helmikuuta 1906 Töysä – 10. helmikuuta 1985)[1] oli suomalainen oopperalaulaja. Hänen äänialansa oli sopraano. Pihlaja opiskeli laulua kotimaassa sekä Berliinissä Loeschin ja Lohmannin oppilaana. Lisäksi hän opiskeli näyttämöohjausta Wienissä Wittin johdolla.
Pihlaja aloitti työuransa Ylioppilasteatterissa 1931 ja jatkoi sieltä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin vuosiksi 1934–1936. Ensikonserttinsa hän piti 1934 ja oli kiinnitettynä Suomalaiseen Oopperaan 1936–1956. Pihlaja esiintyi myös Operettiteatterissa ja oli Ruotsissa Riksteaternin kiertueella 1948 ja 1950. Lisäksi hän esiintyi ja toimi ohjaajana Neuvostoliitossa sekä teki pari pientä elokuvaroolia 1940-luvulla. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1953.
Filmografia
- Miehen kunnia (1943)
- Kuollut mies vihastuu (1944)
Lähteet
- Otavan iso musiikkitietosanakirja, Otava 1978
Viitteet
- ↑ http://www.hypermedia.fi/VYS/elinaikoja.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla
- Elli Pihlajan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
|