Fenyylihydratsiini
Fenyylihydratsiini | |
---|---|
![]() | |
Tunnisteet | |
IUPAC-nimi | hydratsiinobentseeni |
PubChem CID | 7516 |
Ominaisuudet | |
Molekyylikaava | C6H8N2 |
Moolimassa | 108,14 g/mol |
Sulamispiste | 19,5 °C |
Kiehumispiste | 243,5 °C (hajoaa) |
Tiheys | 1,10 g/cm3 |
Liukoisuus veteen | liukenee heikosti kuumaan veteen |
Infobox OK |
Fenyylihydratsiini on väritön tai vaaleankeltainen aromaattinen yhdiste, joka liukenee veteen. Fenyylihydratsiinin moolimassa on 108,14 g/mol, sulamispiste 19,5 °C, kiehumispiste (hajoaa) 243,5 °C, tiheys 1,1 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 88 °C, itsesyttymislämpötila 174 °C ja CAS-numero 100-63-0. Se on syövyttävä, karsinogeeninen ja myrkyllinen aine. Fenyylihydratsiinista käytetään myös nimiä hydratsiinobentseeni ja monofenyylihydratsiini.lähde?
Valmistus ja käyttö
Fenyylihydratsiinia valmistetaan bentseenidiatsoniumkloridista pelkistimen, esimerkiksi natriumsulfiitin, avulla. Laboratorioissa käytetään usein tina(II)kloridia. Myös aniliini ja klooriamiini reagoivat emäksisissä olosuhteissa muodostaen fenyylihydratsiinia. Yhdistettä käytetään värien ja lääkeaineiden valmistuksessa ja analyyttisenä reagenssina aldehydien ja ketonien toteamiseen.[1][2]
Hermann Emil Fischer käytti fenyylihydratsiinia sokerien tutkimuksessa, josta hän sai Nobelin kemianpalkinnon.lähde?
Johdannaisia
- Asetoksifenyylihydratsiini, CAS: 114-83-0lähde?
Lähteet
- ↑ Alén, Raimo: Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet, s. 697. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
- ↑ Eugene F. Rothgery: Hydrazine and Its Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 19.04.2013
Aiheesta muualla
- Fenyylihydratsiinin kansainvälinen kemikaalikortti