Vladimir Plavunov
![]() | |||
Henkilötiedot | |||
---|---|---|---|
Syntymäaika | 15. elokuuta 1949 (ikä 75) | ||
Syntymäpaikka | , ![]() | ||
Pelipaikka | Keskikenttä | ||
Pituus | 168 cm | ||
Seurat | |||
Vuodet | Seura | O | (M) |
1966–1990 | ![]() | ||
1989–1990 | ![]() | 2 | (2) |
1990–1994 | ![]() | ||
1994–1995 | ![]() | ||
Maajoukkue | |||
1970–1989 | ![]() | 160 | (-) |
Valmennusura | |||
1995-2005 | ![]() | ||
1996-1997 | ![]() | ||
Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. huhtikuuta 2015. |
Vladimir Plavunov (s. 15. elokuuta 1949) on Neuvostoliittoa edustanut jääpalloilija. Hän oli Moskovan Dynamon ja Neuvostoliiton maajoukkueen pelinrakentaja, joka pelasi 160 maaottelua ja valittiin useita kertoja maailmanmestaruuskilpailujen tähdistöjoukkueeseen. Pelaajauransa jälkeen hän on valmentanut Moskovan Dynamoa sekä Venäjän maajoukkuetta.
Plavunov voitti Neuvostoliiton mestaruuden seitsemän kertaa ja maailmanmestaruuden seitsemästi. Vuonna 1992 hän voitti Norjan jääpallomestaruuden Sarpsborg BK:n pelaajavalmentajana.
Kaudella 1989–1990 Plavunov pelasi Narukerän riveissä kaksi ottelua jääpallon SM-sarjassa. Hän oli ensimmäinen venäläispelaaja nykyaikana Suomen jääpallosarjoissa. [1]
Saavutukset
Seurajoukkueissa
- 7 Neuvostoliiton mestaruutta: 1969, 1970, 1972, 1973, 1975, 1976 ja 1978 Moskovan Dynamon riveissä,
- 7 Neuvostoliiton mestaruushopeaa: 1968, 1971, 1974, 1977, 1984, 1987 ja 1988 Moskovan Dynamon riveissä,
- Neuvostoliiton mestaruuspronssi: 1986 Moskovan Dynamon riveissä,
- 3 Jääpallon Euroopan cup voittoa: 1976, 1977 ja 1979 Moskovan Dynamon riveissä
- Norjan mestari: 1992
Maajoukkueessa
- 7 maailmanmestaruutta: 1971, 1973, 1975, 1977, 1979, 1985 ja 1989,
- 2 MM-hopeaa: 1981 ja 1983,
- MM-pronssi: 1987,
Lähteet
- Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: Talviurheilun tähdet, s. 825–826. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
Viitteet
- ↑ Jääpalloa Porissa 1920-luvulta lähtien, Porin Narukerä. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 10.1.2013.