Üvegszál (textilipar)
Az üvegszál a műszaki textíliák egyik legfontosabb nyersanyaga. A szálasanyagok hivatalos csoportosítása szerint a mesterséges szálasanyagok között a szervetlen anyagokból készült szálak egyike. Kémiailag a szilikátok családjába tartozik. Nem kristályos, hanem amorf szerkezetű. Fő alkotóeleme a szilicium-dioxid, ami mellett különböző más fémoxidokat is tartalmaz, amelyekkel kémiai és fizikai tulajdonságait állítják be. Felhasználják folytonos szálak és rövid szálak formájában egyaránt, részben textiltechnológiai eljárásokkal feldolgozva, részben – a rövid szálakat – más anyagokba bekeverve. Az üvegszálakból készült textíliák műszaki felhasználásaik (kompozitgyártás, építőipar stb.) mellett dekorációs célokra is használatosak, emellett az üvegszálaknak mint optikai szálaknak a távközlésben is fontos szerepe van.
Történet
Az üvegszál már az ókorban is ismert volt, a föníciaiak és az egyiptomiak is készítettek durva üvegszálakat, amelyeket tárgyakra ráolvasztva díszítésre használtak.[1][2][3] Ezt a technikát a rómaiak is átvették és később, a 16.–18. században a velenceiek továbbfejlesztették, vázákat, tányérokat díszítettek vele. Ekkor még felhevített vékony üvegrudakból húzták a szálakat.[4] 1713-ban René Antoine Ferchault de Réaumur (akinek nevét a róla elnevezett Réaumur-skáláról is ismerjük) készített szövésre alkalmas üvegszálat.[5][6][7] 1830 körül Napóleon koporsójához egy üvegfonalakkal díszített terítőt készítettek.[7]
Türingiai üvegfúvók a 19. században honosították meg az angyalhaj néven ismert terméket, amivel karácsonyfákat díszítenek. Ebből fejlődött ki a Hermann Schuller alapította üveggyár, ahol először készítettek meghatározott átmérőjű üvegszálat.[8] Tisztán üvegfonalból készült szövetet először 1842-ben Louis Schwabe készített Manchesterben.[9] A fonalat megolvadt üvegnek apró lyukon való áthúzásával állította elő és ezzel megalapozta ezt a máig is használt technikát.
Az első üvegszál-gyártó manufaktúrát 1866-ban a francia Jules de Brunfaut alapította Bécsben. 6–12 µm átmérőjű üvegszálakat állított elő, amelyeket parókák, sapkák, menyasszonyi fátylak készítésére használt.[3] 1893-ban Edward Drummon Libbey a Chicagóban tartott Columbia Világkiállításon olyan ruhát mutatott be, amelynek anyaga üveg- és selyemszálak kombinációjával készült szövet volt, az üvegszálak a selyem vastagságának megfelelő vastagságúak voltak.[9]
A jelenleg is alkalmazott korszerű eljárások az amerikai Russel Games Slayternek az üveggyapot gyártására az 1930-as években kidolgozott találmányán alapulnak, amelyre gyárat is alapított. Itt elsősorban rövid üvegszálakat (üveggyapotot) gyártott. 1938-ban cégét egyesítette egy másik üveggyárral (Owens-Illinois Glass Co.), ahol munkatársaival, John Thomas-szal és Dale Kleisttel a folyamatos üvegszálak gyártástechnológiáját is kifejlesztették. Az általuk előállított folytonos üvegszál vastagsága 4 µm volt.[10]
Az üvegszálaknak műanyag kompozitok erősítésére való felhasználására az első kísérlet 1930-ban volt, amikor egy hajótestet készítettek el így poliészter gyantába ágyazott üvegszálakból. Az 1940-es években az USA légiereje és tengerészete kezdett alkalmazni üvegszál erősítésű kompozitokat és 1945-ben már közel 32 ezer tonna üvegszálat használtak fel katonai célokra.[11]
Az üvegszálak típusai és alkotórészei
Az üvegszálakat többféle változatban gyártják, amelyek mindegyike bizonyos tulajdonságok kiemelését szolgálja. Szokásos típusmegjelöléseik a következők:[12]
- A típus: közönséges nátronüveg, nem lúgálló;
- AR típus: lúgálló (pl. beton szilárdítására használatos);
- C típus: korrózióálló, vegyszerálló;
- D típus: kis dielektromos veszteséget biztosító típus (pl. radarállomásokon használatos) ;
- E típus: a legáltalánosabban használt, „közönséges” üvegszál, az üvegszálak 90%-a ebben a típusban kerül forgalomba. Kiváló hő- és elektromos szigetelő;
- M típus: nagy rugalmassági modulusú, lúgmentes, nedvességgel szemben ellenálló;
- R típus: gyártóktól függően különböző tulajdonságú üvegek jelzése;
- S típus: nagy szilárdságú;
- T típus: a C típus USA-ban gyártott változata;
Az üveg fő alkotóanyaga a szilicium-dioxid (SiO≤ 2), amely – az üvegszál fajtájától függően – 60–70%-ot képvisel. Emellett – ugyancsak a típustól függően – különböző mennyiségekben tartalmaz alumínium-, kalcium-, magnézium-, bór-, nátrium-, kálium-oxidokat is.[13][14]
A leggyakrabban használt típusok nyersanyagait az alábbi táblázat foglalja össze:[13][14]
Összetevő | A típus (%) | C típus (%) | D típus (%) | E típus (%) | R típus (%) | S típus (%) | AR típus (%) |
---|---|---|---|---|---|---|---|
SiO2 | 70–72 | 60–66 | 72–75 | 50–56 | 60 | 62–65 | 60,9 |
Al2O3 | ≤ 2,5 | ≤ 6 | ≤ 0,5 | 12–16 | 24–25 | 20–26 | – |
CaO | 5–10 | ≤ 14 | – | 16–25 | 6–9 | – | 4,8 |
MgO | 0,9–4 | ≤ 3 | 0,2 | ≤ 6 | 6–9 | 10–15 | 0,1 |
B2O3 | ≤ 0,5 | 2–7 | 22–23 | 6–13 | – | ≤ 1,2 | – |
F | – | – | – | ≤ 0,7 | – | – | – |
Na2O | 12–15 | 8–15 | 1,3 | 0,3–2 | 0,4 | ≤ 1,1 | 14,3 |
ZrO2 | – | – | – | – | – | – | 10,2 |
K2O | ≤ 1,5 | 1–8 | ≤ 1,5 | 0,2–0,5 | 0,1 | – | 2,7 |
Fe2O3 | ≤ 0,5 | ≤ 0,3 | 0,2 | 0,3 | 0,3 | – | – |
TiO2 | – | – | – | – | 0,2 | – | – |
SO3 | 0,7 | – | – | – | – | – | 0,2 |
Az üvegszálak előállítása
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e2/Glasfaser_Roving.jpg/150px-Glasfaser_Roving.jpg)
Folytonos üvegszálak
A Slayter által kidolgozott eljáráson alapuló üvegszálgyártás[15] alapja, hogy a szilicium-dioxidot (SiO2) 1400 °C-ra hevítik, majd hideg víz rápermetezésével gyorsan visszahűtik 1200 °C-ra, így nem kristályosodik és amorf szerkezetűvé válik. Az olvadék a platinából készült szálképző lap apró (a kívánt szálvastagságtól függően 4–34 µm átmérőjű) nyílásain a gravitáció hatására kifolyik, a viszkózus folyadékot víz rápermetezésével lehűtik. Így alakulnak ki a folytonos szálak (filamentek), amelyeket nagy sebességgel (sokkal gyorsabban, mint ahogy az üvegszál képződik) csévékre tekercselnek, miközben a sebességkülönbség miatt meg is nyúlnak.
Az üvegszálakat a felcsévélés során folyamatosan védőbevonatal látják el, ami a szál tömegéhez képest 0,5–2%-ot képvisel. Célja a rovingban levő szálak összetartása és a szálak védelme a felület sérüléseitől a további feldolgozási műveletek során. Kenőanyagként különböző műgyantákat használnak, amelyek jól tapadnak az üveghez. Ezeknek a védőbevonatoknak a jelenlétére a kompozitgyártásnál nagy figyelmet kell fordítani, hogy a szál és a kompozit mátrix anyaga tökéletesen egymáshoz tapadjon.[15][16]
A szálképző lapon több ezer nyílás van, az ezeken kijövő egyedi szálakat nagyjából ezresével az ún. rovingba fogják össze. A roving finomsága a benne levő egyedi szálak vastagságától függ és azt a fonalaknál alkalmazott finomsági számozási rendszer szerint Európában tex-ben, angol nyelvterületen yard/font-ban (yd/lb) adják meg. (1 yd/lb = 0,153 tex.)
Rövid üvegszálak
A gyártási folyamat itt is az üveg megolvasztásával kezdődik. A megolvadt üveget az olvasztó tartály nyílásain kilépő szálakra nagy sebességű gőz- vagy forró levegőáramot fújnak, amely nyújtja és darabolja a szálakat. A lehulló, 200–380 mm hosszú szálakra (angolul: staple fibres) olajat permeteznek és egy forgó dobon gyűjtik össze, ahonnan szalag formájába tömörítve választják le azokat. Ez a szalag ugyanúgy nyújtható és sodorható, mint a pamut- vagy gyapjúszálakból készített szalagok (lásd bővebben a Fonás címszó alatt).[16][4]
Olyan eljárás is ismeretes,[4] amely szerint a szálakat üvegrudak hevítéssel megömlesztett végéből húzzák. Az egymás mellett elhelyezett üvegrudakból húzott, 7–10 µm vastagságú szálakat egy dobra tekercselik, majd meghatározott hossz elérésekor leválasztják a dobról és 70–120 mm hosszú darabokra vágják.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7f/Chopped_strands_of_glass.jpg/150px-Chopped_strands_of_glass.jpg)
Aprított üvegszálak
A csak néhány (3–13) milliméter hosszúra darabolt, 10–13 µm vastag üvegszálakat (angolul: chopped fibres) műanyag kompozitok erősítésére, továbbá tömörített szalagok formájában szigetelőanyagként használják.[16][17]
Üveggyapot
Üveggyapot készítésénél a megolvadt üveget egy apró lyukakkal ellátott hengeres tartályba folyatják, amely nagy sebességgel forog. A folyékony üveg a centrifugális erő hatására kitüremlik a lyukakon és a közben ráfújt forró levegő- vagy gázáram hatására megnyúlt szálakká alakul. A szálakat egy futószalagon gyűjtik össze, ahol rendezetlen állapotú, vattaszerű halmazt alkotnak, amit ráfújt kötőanyaggal, majd ezt követő hőkezeléssel szilárdítanak meg. A kötőanyagtól függ, hogy az így képződött anyaghalmaz mennyire lesz hajlékony vagy kemény. Az üveggyapotot általában hőszigetelő anyagként használják fel.[16]
Az üvegszálak védőbevonata
A gyártás során az üvegszálakra kopásállóságuk javítására védőbevonatot permeteznek. Az üveggyapot elektrosztatikus feltöltődése ellen a kötőanyagba antisztatizáló készítményt kevernek. Kompozitok gyártására szánt üvegszálakat olyan bevonattal látják el, amely elősegíti a mátrix anyaghoz való kötődésüket. Ha az üvegszálakból olyan textíliát szándékoznak készíteni, amit később színeznek, ennek megfelelő bevonatot kell felvinni a szálakra, amely lehetővé teszi a színezőanyag megkötését.[16][15]
Az üvegszálak tulajdonságai
Az alábbi adatok a legáltalánosabban használt E-üvegre vonatkoznak.[4]
Fizikai és mechanikai tulajdonságok
Mikroszkópi kép – A bevonat nélküli üvegszál mikroszkóp alatt sima, szerkezet nélküli képet mutat. Keresztmetszete kör, átmérője a szál hossza mentén enyhén ingadozik, felületi egyenetlenségek nem láthatók rajta.
Vastagság – A leggyakraban alkalmazott üvegszálak vastagsága 17 vagy 24 µm. A hang- és hőszigetelésre, valamint szűrőkben használt üveggyapot 6–10 µm átmérőjű üvegszálakból áll. Textilipari célokra legalább 70, de inkább több mint 100 elemiszálból álló üvegfonalak alkalmasak.
Szakítószilárdság, szakadási nyúlás – Az üvegszálak igen nagy szilárdságúak[Megj. 1]
A leggyakrabban alkalmazott E típusú üvegszál adatait összehasonlítva más, ugyancsak nagy szilárdságú szintetikus szálasanyagokéval, az alábbi táblázat foglalja össze.[18]
Száltípus | Sűrűség (g/cm³ ) | Szakító- szilárdság (GPa) | Rugalmassági modulus (GPa) | Szakadási nyúlás (%) | Szakító- hossz[* 1] (km) |
---|---|---|---|---|---|
E típusú üvegszál | 2,6 | 2,5 | 72 | 4,8 | 96 |
Szénszál | 1,78 | 3,4 | 240 | 1,4 | 190 |
Kevlar | 1,44 | 3,3 | 75 | 3,6 | 230 |
Acélhuzal | 7,86 | 4,0 | 210 | 1,1 | 50 |
- ↑ A szakítóhossz az az elméleti szálhosszúság, amely alatt a szál saját súlya alatt elszakadna. Matematikailag a GPa-ban kifejezett szakítószilárdság és a g/cm³ -ben kifejezett sűrűség hányadosának százszorosa.
Rugalmasság – Az üvegszál rugalmas visszaalakuló képessége 100%, azaz a szakadási nyúlás határán belül megfeszítve a tehermentesítéskor azonnal visszanyeri eredeti hosszát.
Hajlékonyság – A textilipari célokra készült üvegszálak viszonylag hajlékonyak, mert az igen vékony szálakat a gyakorlatban a vastagságukhoz képest többnyire nagy görbületi sugarú ívben kell meghajlítani. Ez teszi lehetővé például a több elemiszálból készült fonalak sodrattal való egyesítését.
Nedvszívó képesség – Az üvegszál nem nedvszívó, ami villamosipari felhasználása szempontjából nagyon hasznos tulajdonság. Az üvegszálakból font fonalakban ill. az ezekből készült kelmékben a kapilláris hatás erősen érezteti a hatását, ezért ezek a kelmék vízzel érintkezve hamar átnedvesednek.
Hő hatása – Az üvegszál éghetetlen. 300 °C körül szilárdsága csökkenni kezd (400 °C-nál eredeti szilárdságának már csak 65%-át mutatja), 650 °C-nál meglágyul, majd 800 °C körüli hőmérsékleten megolvad, égési gázok vagy hamu azonban eközben nem keletkezik. Igen jó hőszigetelő.
Elektromos tulajdonságok
Ellenállás – Az üvegszál fajlagos ellenállása 1013 Ωcm nagyságrendű, ami azonban függ a nedvességtől.
Átütési feszültség – Az üvegszövetből készült szigetelőanyagok átütési feszültsége a levegőével egyezik meg, mert a szikra az üvegszövet hézagain üt át.
Dielektromos állandó – 1 MHz frekvenciánál 6,4, 1 GHz frekvenciánál 6,13.
Az E-üveg kiemelkedik jó elektromos szigetelő tulajdonságával.
Optikai tulajdonságok
Törésmutató – Az üvegszálak légüres térre vonatkoztatott törésmutatója – típusonként kissé változóan – 1,54 körül van[4], levegőre vonatkoztatva pedig 1,65.[19][Megj. 2][20]
Kémiai tulajdonságok
Vegyszerállóság – Az üvegszálak összetételük szerint különbözőképpen bírják a vegyszerek hatásait. Általában savállók, de a fluorsav, az erős sósav és a forró kénsav és foszforsav oldja őket. Az E-üveg nem lúgálló, gyenge lúgok forrón, tömény lúgok hidegen is roncsolják.[21] Ha kifejezetten vegyszerálló üveget kell használni, erre a C-üveg a megfelelő.
Színezhetőség – Az üvegszálakban az anyagukhoz kevert színezékek a fénytörés miatt nem tudják hatásukat érvényesíteni, ezért a szálakat csaknem színtelennek látjuk, még akkor is, ha színezéket tartalmaznak.
Az üvegszálak textilipari feldolgozása
Rövid szálak
A rövid szálakból a szokásos eljárásokkal – az üvegszálak adottságainak megfelelő konstrukciójú gépeken – fonalak fonhatók, a folytonos szálak pedig a filamentfonalakhoz hasonlóan dolgozhatók fel. Üvegfonalak textilipari feldolgozására a szövés, a kötés (textilipar), a varrvahurkolás és a fonatolás egyaránt alkalmas, azonban figyelembe kell venni, hogy az üvegszálak az erős hajlítgatást nem bírják, ezért például kötésnél szemeket nem lehet belőlük kialakítani, más technikával (lánc- ill. vetülékbefektetés) kell az üvegfonalat a kötött kelmében elhelyezni. A rövid szálak egy fontos alkalmazási területe a nemszőtt kelmék gyártása.
Folytonos szálak
A folytonos üvegszálakból többféle eljárással is készítenek textilipari feldolgozásra alkalmas fonalakat.[22]
- Sodrás nélkül vagy méterenként néhány száz menetből álló sodrattal filamentkötegeket készítenek – ez az ún. roving –, amely szövőgépen vagy láncrendszerű kötőgépen (itt csak lánc- ill. vetülékbefektetéssel!) közvetlenül feldolgozható.
- Két szálköteget összesodorva üvegcérnát készítenek, ami textilipari feldolgozásra alkalmas.
- Légfúvásos eljárással (amikor a folyamatosan képződő szálkötegekre rájuk merőlegesen bizonyos időnként hirtelen levegőt fújnak és ezzel ott pontszerű szakaszokon kissé összekuszálják a szálakat, ami azután összetartja a szálköteget) képeznek textilipari feldolgozásra alkalmas üvegfonalakat.
- Ha a légfúvásos eljárást 2-3 egymás mellett futó szálkötegen alkalmazzák, mégpedig úgy, hogy a két szálköteg sebessége között különbség van, akkor a szálakon hurkok keletkeznek, amelyek jelentősen emelik az ilyen fonalakból készült textília hőszigetelő képességét.
- A folytonos üvegszálak közé keverhetnek poliészterszálakat is, ami nagy mértékben javítja a fonal és a belőle készült textília hajlékonyságát és kopásállóságát. Az ilyen fonalakat rendszerint együtt dolgozzák fel alumínium- vagy rézszálakkal (nagyon vékony huzalokkal) villamosipari felhasználásokban.
- Teflon-bevonattal ellátott, vékony acélszálakkal erősített üvegszálakat készítenek varrás céljára, üvegszálas textíliák további megmunkálásához.
Az üvegszál-termékek felhasználása
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/56/Fonatolt_cs%C5%91_%C3%BCvegsz%C3%A1lb%C3%B3l.jpg/120px-Fonatolt_cs%C5%91_%C3%BCvegsz%C3%A1lb%C3%B3l.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/06/Glass_fabric.jpg/200px-Glass_fabric.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/3DBewehrung.jpeg/200px-3DBewehrung.jpeg)
Az üvegszálakat és az azokból készült textilanyagokat főleg műszaki textíliák gyártásához használják fel.
Műanyag kompozitok – Az üvegszálak ill. a belőlük készült kelmék egyik legfontosabb felhasználási területe a műanyag kompozitok gyártása, ahol ezeket mint erősítőanyagokat alkalmazzák. Az üvegszál-erősítés egyrészt javítja a műanyag szilárdságát és rugalmassági modulusát, másrészt elősegíti, hogy a kompozit alkatrész hő hatására ne deformálódjék. Üvegszál erősítésű műanyag kompozitokat igen nagy mennyiségben használ a járműipar, a villamosipar, az építőipar, de más, iparcikkben is igen elterjedten használatosak.
Építőipari alkalmazások – Az építőipari anyagokba bekevert üvegszálak javítják a szilárdsági tulajdonságokat, csökkentik a betonelemek repedési hajlamát és javítják az élettartamát, víz alatti betonozásnál csökkentik a kimosódás veszélyét, vízzáró beton készítésénél megakadályozzák a beton alkotórészeinek szétválását. Vakolatok készítésénél javítják a habarcs minőségét, csökkentik lehullásának veszélyét.[23]
Egyre nagyobb jelentőségű a textil vázszerkezetű beton, az ún. textilbeton, amelyben a vasbetonban alkalmazott acélrudak helyett szén- vagy üvegszál-kábeleket alkalmaznak. Üvegszál erősítés esetén lúgálló AR betont használnak. A textilbeton egyik nagy előnye, hogy azonos terhelést sokkal könnyebb textilbeton szerkezet bír el, mint a vasbeton. Ennek egyik oka, hogy az üveg- vagy szénszál-kábelek sokkal kisebb sűrűségűek (könnyebbek), mint az acél, másrészt az, hogy vasbetont esetében 3–4 cm vastag betonrétegnek kell körülvennie az acélrudakat, hogy kellően elszigeteljék azokat a nedvességtől, míg a textilbeton esetében 1 cm vastag réteg is elegendő. Ugyancsak nagy előny, hogy a textilbeton vázszerkezete nem korrodál.[24][25]
Elterjedten használnak olyan falburkoló anyagokat is, amelyek hordozóanyagát részben vagy teljesen üvegfonalakból készült kelmék (szövetek, kötött vagy nemszőtt kelmék) képezik. A fonatolt üvegszerkezetek rúd alakú kompozitok gyártásában használatosak. A textiltapéták egy részét is üvegszövet alkotja.
Az üveggyapot legfőbb felhasználási területe az épületek hő- és hangszigetelése. Kiváló elektromos szigetelő tulajdonsága miatt a villamos ipar is használja.
Egészségügyi vonatkozások
A hazai kutatások azt állapították meg, hogy a korszerű eljárásokkal készült üvegszálak és ezeken belül a leginkább kritikus üveggyapot olyan geometriai paraméterekkel (szálhossz, átmérő) rendelkezik, ami már alig belélegezhető, de belélegzés esetén sem jut el a tüdőbe és a sejtnedvek hatására feloldódik, azaz nem okoz tüdőkárosodást.[26]
A Nemzetközi Kémiai Biztonsági Kártyák (International Chemical Safety Cards, ICSC) 0157. sz., szintén az üveggyapotra vonatkozó lapja[27] szerint az üveggyapot kiporzását meg kell akadályozni, mert
- belélegzés esetén köhögést, torokfájást, nehéz légzést okoz,
- a bőrön viszketést, vörösödést okoz,
- a szembe kerülve fájdalmat, vörösséget okoz,
- lenyelés esetén nem okoz tüneteket,
- rákkeltő hatása emberen nem bizonyított.
Megjegyzések
- ↑ Érdekes módon minél vékonyabb egy üvegszál, annál nagyobb a felületegységre eső (N/mm² ) szakítóereje. Ennek az az oka, hogy a szál vékonyítását erőteljes nyújtással végzik, ami által a szál tengelye mentén rendeződő molekulák között erősebb kapcsolatok jönnek létre.
- ↑ A fény légüres térre vonatkozó törésmutatója egy hányadossal is kifejezhető, amelynek számlálója a fény terjedési sebessége légüres térben (300 000 km/s), nevezője a fény terjedési sebessége az adott anyagban.
Hivatkozások
- ↑ History 1
- ↑ History 2
- ↑ a b Materialarchiv
- ↑ a b c d e Zilahi
- ↑ History 3
- ↑ History 4
- ↑ a b History 5
- ↑ Schuller
- ↑ a b Mahaptara–Raichurkar
- ↑ Owens–Corning
- ↑ History 6
- ↑ Prince
- ↑ a b Wirth
- ↑ a b Fenyvesi
- ↑ a b c Gardiner
- ↑ a b c d e Fiberglass
- ↑ Chopped
- ↑ Czvikovszky–Nagy–Gaál
- ↑ Gamow–Cleveland
- ↑ Szalay
- ↑ Radnóti
- ↑ Culimeta
- ↑ Avers 1
- ↑ Tudalit
- ↑ Avers 2
- ↑ Szőke
- ↑ ICSC
Források
![Commons:Category:Glass fibers](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/50px-Commons-logo.svg.png)
- ↑ History 1: The History of Fiberglass. [2015. szeptember 23-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)
- ↑ History 2: Who developed fiberglass?. [2015. október 25-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)
- ↑ History 3: Hecht, Jeff: A Fiber-Optic Chronology. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)
- ↑ History 4: ISOVER cégismertető. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)[halott link]
- ↑ History 5: Aravin Prince Periyasamy: Glass Fiber: Manufacturing & Applications. [2015. augusztus 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)
- ↑ History 6: History of the Composites Industry. [2015. augusztus 23-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Avers 1: Aveerglass. [2016. március 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Avers 2: Textilbeton. [2015. szeptember 14-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Chopped: Chopvantage. [2016. március 20-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 23.)
- ↑ Culimeta: Technische Garne. [2015. augusztus 10-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Czvikovszky–Nagy–Gaál: Czvikovszky T.–Nagy P.–Gaál J.: A polimertechnika alapjai. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Fenyvesi: Fenyvesi Éva (1994). „Újszerű textilipari és műszaki szálasanyagok”. Magyar Textiltechnika különszám (6), 1–73. o.
- ↑ Fiberglass: Fiberglass. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Gamow–Cleveland: Gamow, G., Cleveland, J. M.. Fizika. Gondolat, Budapest, 261. o. (1977)
- ↑ Gardiner: Gardiner, Gingel: The making of glass fiber. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ ICSC: ICSC:0157 Üveggyapot. [2015. szeptember 24-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 24.)
- ↑ Mahaptara–Raichurkar: Mahaptara, N. N.–Raichurkar, P.: Processing of Glass Fibres in Textile Industries. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)
- ↑ Materialarchiv: Faserglas. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)
- ↑ Owens–Corning: The making of glass fiber. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)
- ↑ Prince: Glass Fiber Differences and Properties. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Radnóti: Radnóti Imre. Szálasanyagok és fonalak kézikönyve. Műszaki Könyvkiadó, Budapest (1967)
- ↑ Schuller: Glasfaser. (Hozzáférés: 2015. augusztus 21.)
- ↑ Szalay: Szalay Béla. Fizika. Műszaki Könyvkiadó, Budapest, 632. o. (1964)
- ↑ Szőke: Szőke Réka: Üvegszálak egészségkárosító hatásának tanulmányozása hagyományos és nukleáris módszerekkel. Doktori értekezés, 2008.. (Hozzáférés: 2015. augusztus 24.)
- ↑ Tudalit: Textilbeton – leicht, tragfähig und nachhaltig. [2015. augusztus 22-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Wirth: Wirth, Wolfgang: Herstellung vernadelten Vliese auf Basis von Glasfasern. [2016. március 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. augusztus 22.)
- ↑ Zilahi: Zilahi Márton. A textilipar nyersanyagai, 643–652. old.. Tankönyvkiadó, Budapest (1953)