Elektromos dipólusmomentum
![]() | Ehhez a szócikkhez további forrásmegjelölések, lábjegyzetek szükségesek az ellenőrizhetőség érdekében. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts a szócikk fejlesztésében további megbízható források hozzáadásával. |
A dipólusmomentum vagy dipólusnyomaték azoknak az elektromosan töltött testeknek (dipólusoknak) egyik jellemző sajátsága, ahol a két elektromos pólus (a pozitív és a negatív) elkülönül, azaz az ellentétes töltések középpontja a rendszeren belül nem egy pontba esik. Nagysága megadja, hogy mennyire poláris egy adott vegyület. Mértékegysége az SI-ben: C·m (coulomb·méter), a CGS-rendszerben debye; vektormennyiség.
Jellemzői
Az egymástól távolságra lévő +q és −q ponttöltések egy úgynevezett elektromos dipólust alkotnak, amely elektromos dipólusmomentumának (jele: ) nagysága a következő:
Tekintve, hogy a dipólusmomentum vektormennyiség, így az előbbi definíciót tovább lehet általánosítani a két töltés között levő elmozdulási vektor segítségével:
Tekintve, hogy fizikában az elmozdulási vektor egy negatív és egy pozitív ponttöltés között definíció szerint a pozitív töltés irányába mutat, így a két töltés közötti dipólusmomentum is ugyanabba az irányba mutat. Ennek következménye, hogy a dipólusmomentum vektora a töltések által létrehozott elektromos mezővel is egy irányba mutatnak. Fontos megjegyezni, hogy kémiai szakirodalomban az elektromos dipólusmomentum ellentétesen, azaz a pozitív töltéstől a negatív töltés felé mutat.[1]
Külső elektromos térbe helyezett dipólusra a dipólusmomentummal arányos forgatóerő hat, amely a dipólust a tér irányába igyekszik fordítani. Ezen jelenséghez tartozó energia és forgatónyomaték a következő:[2]
- ,
ahol a a skaláris szorzatot, a pedig a vektoriális szorzatot jelöli. A negatív előjelnek és a skaláris szorzat tulajdonságainak következtében az energia akkor minimális, amikor a dipólus egy irányba mutat a külső elektromos térrel, és nulla, amikor merőleges rá.
Molekuláknak is lehet dipólusmomentumuk, nyomatékuk, ha negatív és pozitív töltéseiknek középpontja nem esik egybe.
A töltésközéppontok elkülönültsége lehet külső mezővel való kölcsönhatás következménye (ekkor indukált dipólusról van szó), de lehet a molekula szerkezetéből fakadó állandó jellegzetesség; ez utóbbi esetben poláros molekuláról beszélnek.
A vízmolekulák például polárosak, dipólusmomentumuk megközelítőleg p = 10−29 C·m.
Jegyzetek
Források
- Természettudományi lexikon II. (D–G). Főszerk. Erdey-Grúz Tibor. Budapest: Akadémiai. 1965.
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben az Electric dipole moment című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Kémiaportál
Fizikaportál