Ludvík Vaculík
Ludvík Vaculík | |
![]() | |
2010-ben | |
Született | 1926. július 23. Brumov-Bylnice, ![]() |
Elhunyt | 2015. június 6. (88 évesen) Dobřichovice, ![]() |
Állampolgársága |
|
Nemzetisége | cseh |
Házastársa | Madla Vaculíková |
Gyermekei |
|
Foglalkozása | |
Kitüntetései |
|
| |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Ludvík Vaculík témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Ludvík Vaculík (Brumov-Bylnice, 1926. július 23. – Dobřichovice, 2015. június 6.) cseh író és újságíró. A morva havasalföldi(wd)[2] Brumovban született. Kiemelkedő szamizdat-íróként az 1968. júniusi „Kétezer szó”[3] kiáltvány szerzőjeként ismerték leginkább.[4]
1968 előtt
Csehszlovákia elnöke és a kommunista párt vezetője, Antonín Novotný(wd)[5] és konzervatív társai az 1967. júniusi hatnapos háború[6] után elkezdtek elnyomóbb megközelítést alkalmazni az értelmiségiekkel és írókkal szemben. A következő hónapban Vaculík, aki akkor még a kommunista párt tagja volt, részt vett az írószövetség negyedik kongresszusán. A kommunista párt tagjai, Pavel Kohout(wd), Ivan Klíma(wd) és Milan Kundera, valamint a párton kívüli Václav Havel is jelen volt.[7] Vaculík lázító beszédet mondott, amelyben szükségtelenként elutasította a párt vezető szerepét, és kritizálta korlátozó kultúrpolitikája és a szociális kérdések kezelésének kudarca miatt.[8] Havel felidézte az írótársak vegyes reakcióit Vaculík megjegyzéseire: egyrészt „örültek, hogy valaki igazat mondott… de [örömüket] mérsékelte az a kétely, hogy vajon a politikai szintű közvetlen konfrontáció vezet-e valahová. és attól tartanak, hogy az erőközpont ellentámadását ösztönözheti.”[9] Novotný és támogatói a kongresszus után valóban megpróbálták ellenőrzésük alá vonni az írószövetséget, de nem sikerült.[8] Vaculík és más írók a konferencián elhangzott beszédei – Novotný-ellenességükkel – növelték a szakadékot a konzervatív Novotný hívei és a pártvezetés mérsékeltebb tagjai között,[10] amely megosztottság hozzájárulna Novotný esetleges bukásához.
A prágai tavasz és a "kétezer szó"
Vaculík a kommunista párt legprogresszívebb tagjai közé tartozott, és ezáltal radikálisabb, mint Alexander Dubček, aki 1968 januárjában lett a párt vezetője. Ezért Vaculík és mások általában úgy érezték, hogy az áprilisi cselekvési program[11] reformja a szükséges minimum, és hogy gyorsan és határozottan végre kell hajtani.[12] Abban a reményben, hogy befolyásolni tudja a választókat a közelgő pártkongresszusi választásokon, Vaculík kiadta a "Kétezer szó a munkásoknak, a gazdáknak, a tudósoknak, a művészeknek és mindenkinek" kiáltványát több jelentős prágai újságban, kiegészítve más közéleti személyiségek aláírásával. A dátum 1968. június 27-e volt, az azt követő napon, hogy az országgyűlés eltörölte az előzetes cenzúrát.
A „Kétezer szóban” Vaculík azt kérte, hogy a nyilvánosság „követelje a hatalmukkal visszaélő emberek lemondását” kritikával, tüntetéssel és sztrájkkal.[13] Aggodalmának adott hangot a reformokkal kapcsolatos „a közelmúltban fennálló aggodalmak miatt is annak a lehetőségének köszönhetően, hogy a külföldi erők” – a Varsói Szerződés szervezetének tagjai – „beavatkozhatnak Csehszlovákia belső fejlődésébe”.[14] Ha ez megtörténik, érvelt Vaculík:
…az egyetlen dolog, amit tehetünk, hogy ragaszkodunk magunkhoz, és nem engedünk semmilyen provokációnak. Biztosíthatjuk kormányunkat – szükség esetén fegyverekkel – mindaddig, amíg megteszi azt, amire felhatalmazást adunk.[14]
A „kétezer szó” hatása
Az általános mérsékelt hangnem és a marxista–leninista ortodoxia ellenére[15] a „Kétezer szó” cselekvésre szólította fel a közvéleményt katonai beavatkozás esetén, és ezért tagadta a párt vezető szerepét, ahogyan azt Vaculík 1967-es beszéde is tette. Csehszlovákia-szerte népszerű volt mind az értelmiségiek, mind a munkások körében, és népszerűsége csak azután nőtt, hogy a párt hivatalosan elítélte.[15] Ez jelentősen növelte a Szovjetunió aggodalmait is. A „Kétezer szót” követően Leonyid Brezsnyev pártvezetése az 1956-os Magyarországhoz hasonló helyzetet látva[16] használta először az „ellenforradalom” kifejezést a prágai tavasz leírására.[17] Ha ellenforradalom zajlott (és a Szovjetunió egyre inkább hajlamos volt a csehszlovákiai események kategorizálására, mivel más radikálisok továbbra is felléptek, és Dubček nem nyerte el bizalmukat), a Szovjetunió által látott szocializmus veszélybe került, és a Varsói Szerződés csapatainak invázióját, amint az 1968. augusztus 20–21. között meg is történt, indokoltnak ítélték. Az erőszak alkalmazásának elfogadható politikája minden olyan helyen, ahol a szocializmust fenyegetni vélték, Brezsnyev-doktrína néven vált ismertté, és Vaculík „Kétezer szó”-ja pedig szerves lépés volt ennek korai alkalmazása felé.[18]
Vaculík mint ellenzéki
Gustáv Husák 1969-es hatalomra kerülése és a cenzúra erősödése után Vaculík (ekkor már nem párttag) a csehszlovákiai ellenálló írók körébe tartozott.[19] 1973-ban elindította az Edice Petlice-t (Lakat Kiadás), egy szamizdat sorozatot, amelyet 1979-ig vezetett. Mások saját sorozatukkal követték, annak ellenére, hogy a párt titkosrendőrsége zaklatta őket.[20] Néhány szamizdat szerző, köztük Vaculík is megjelent nyugaton.[21]
A szamizdat szerzők magja végül kidolgozta és aláírta a Charta ’77 alapító dokumentumát[22]; Vaculík részt vett a második tervezési értekezleten 1976 decemberében.[23] 1977. január 6-án Vaculík Havel és Pavel Landovský(wd)[24] színésszel együtt megpróbálta elvinni a charta egy példányát a postára, hogy elküldje a csehszlovák kormánynak. Autójukat a párt titkosrendőrsége leállította, és mindhármukat kihallgatásra vitték. Ezt követően más aláírókat is kihallgattak és házkutatást végeztek.[25]
1978 végén azonban Vaculík megjelentette a "Megjegyzések a bátorságról" című cikket, amely segített megadni az alaphangot az alapítókkal szembeni kritikákhoz.[26] Az eredeti aláírók közül a legtöbb a prágai és brünni értelmiséghez tartozott[27] és Vaculík és mások óva intették őket attól, hogy annyira elszigetelődjenek, hogy az átlagpolgárok többé ne tudjanak kapcsolódni a Charta ’77-hez. Kritikája a Charta mitologizálása ellen hatott és biztosította álláspontjának és szerepének folyamatos megbeszélését.[26]
A kommunizmus után
Vaculík folytatta az írást; a műveire vonatkozó hivatalos tilalmat 1989 végén feloldották. Lidové noviny-ban hetente volt egy rovata, amelyen különféle cseh politikai és kulturális témákkal foglalkozó feuilletonok szerepeltek, csakúgy, mint a kommunizmus idején végzett földalatti munkáiból.[28]
Halála
Vaculík 88 éves korában természetes halált halt meg 2015. június 6-án Dobřichovicében, ahol fiával élt.[29][30]
Könyvei
Regények
- Rušný dům (1963), önéletrajzi regény a szerző nevelői munkájáról egy bentlakásos fiúiskolában
- Sekyra (1966). The Axe(wd)[31], trans. Marian Sling (Harper & Row, 1973)[32]
- Morčata (Tengerimalacok, 1970). The Guinea Pigs, trans. Kača Poláčková (The Third Press, 1973; Open Letter, 2011)[33][34]
- Český snář (Cseh álmoskönyv, 1980). A Czech Dreambook, trans. Gerald Turner and Jonathan Bolton (Karolinum Press, 2020)[35]
- Milí spolužáci (Kedves osztálytársak, 1995)
Összeállítások angol nyelven
- A Cup of Coffee with My Interrogator: The Prague Chronicles of Ludvík Vaculík (Egy csésze kávé a vallatómmal: Ludvík Vaculík prágai krónikái), ford. George Theiner (Readers International, 1987)[36][37]
Esszék
- 1968: "Two Thousand Words to Workers, Farmers, Scientists, Artists, and Everyone"(wd)[38]
- 1983: "On a Plane" (Repülőn), trans. Alex Zucker(wd) (2018)[39]
Magyarul
- Cseh álmoskönyv (Český snář) – Kalligram, Pozsony, 1998 · ISBN 8071492213 · Fordította: Körtvélyessy Klára · A névmagyarázatokat írta: Fazekas József
Jegyzetek
- ↑ Evidence zájmových osob StB
- ↑ A Morvaországi Havasalföld (csehül: Moravské Valašsko, vagy egyszerűen Valašsko; románul: Valahia Moravă) hegyvidéki etnorégió (elszlávosodott Román kissebség) a Cseh Köztársaságban, Morvaország legkeletibb részén, a szlovák határ közelében, központjában nagyjából Vsetín, Valašské Meziříčí és Rožnov pod Radhoštěm városok vannak. A Havasalföld elnevezést korábban Morvaország összes felföldjére és a szomszédos Sziléziára vonatkoztatták.
- ↑ Dva tisíce slov; Kétezer szó, ami munkásoké, gazdálkodóké, tisztviselőké, tudósoké, művészeké és mindenkié. A kiáltványt értelmiségiek és művészek írták alá 1968. június 17-én, a prágai tavasz kellős közepén, ami Csehszlovákiában a politikai liberalizáció időszaka, amely 1968 januárjában Alexander Dubček megválasztásával kezdődött és augusztusban a szovjet invázióval(wd) ért véget.
- ↑ Czech Writer, Anti-Communist Dissident Ludvik Vaculik Dies. The New York Times, 2015. június 6.
- ↑ Antonín Josef Novotný (1904. december 10. – 1975. január 28.) a Csehszlovák Kommunista Párt első titkára volt 1953 és 1968 között, és 1975-től Csehország elnöki posztját is betöltötte. A keményvonalas, Novotný kénytelen volt átadni a gyeplőt Alexander Dubčeknek az 1968-as, rövid életű reformmozgalom során.
- ↑ R.J. Crampton, Eastern Europe in the Twentieth Century – and After, 2nd ed. (New York: Routledge, 1997), 323.
- ↑ Hans Renner, A History of Czechoslovakia since 1945, trans. Evelien Hurst-Buist (New York: Routledge, 1989), 39.
- ↑ a b Crampton, Eastern Europe, 323.
- ↑ Václav Havel, Disturbing the Peace: A Conversation with Karel Hvížďala, trans. Paul Wilson (New York:Knopf, 1990), 85.
- ↑ Renner, History of Czechoslovakia, 39.
- ↑ Áprilisban Dubček elindította a liberalizációs "akcióprogramot", amely magában foglalta a sajtószabadság, a szólásszabadság és a mozgásszabadság növelését, a fogyasztási cikkekre helyezve a gazdasági hangsúlyt és a többpárti kormány lehetőségét.
- ↑ Renner, History of Czechoslovakia, 59.
- ↑ Ludvík Vaculík, "Two Thousand Words to Workers, Farmers, Scientists, Artists, and Everyone," in From Stalinism to Pluralism: A Documentary History of Eastern Europe since 1945, ed. Gale Stokes (New York: Oxford University Press, 1996), 130.
- ↑ a b Vaculík, "Two Thousand Words," 130.
- ↑ a b Crampton, Eastern Europe, 334.
- ↑ Renner, History of Czechoslovakia, 67.
- ↑ Alan Levy, So Many Heroes, (Sagaponack, NY: Second Chance Press, 1980), 166.
- ↑ „Ludvík Vaculík, Czech journalist and author, dies aged 88”, The Guardian, 2015. június 6. (Hozzáférés: 2015. június 7.) „...Two Thousand Words manifesto became a key document of the 1968 Prague spring reform movement that contributed to the Kremlin's decision to invade Czechoslovakia...”
- ↑ Ellenzéki az a személy, aki aktívan megkérdőjelezi a kialakult politikai vagy vallási rendszert, doktrínát, meggyőződést, politikát vagy intézményt.
- ↑ Igor Hájek, "Traditions of Czech Literature: Curses and Blessings," in Czechoslovakia 1918–88: Seventy Years of Independence, ed. H. Gordon Skilling (Oxford: Macmillan, 1991), 188.
- ↑ Hájek, "Traditions of Czech Literature," 189.
- ↑ Renner, History of Czechoslovakia, 126.
- ↑ Havel, Disturbing the Peace, 132.
- ↑ Pavel Landovský (1936. szeptember 11. – 2014. október 10.), becenevén Lanďák, cseh színész, drámaíró és rendező.
- ↑ Renner, History of Czechoslovakia, 138.
- ↑ a b Renner, History of Czechoslovakia, 135.
- ↑ Crampton, Eastern Europe, 348.
- ↑ Linda Mastalir, Ludvík Vaculík: a Czechoslovak man of letters, Radio.cz
- ↑ „Zemřel spisovatel a fejetonista Ludvík Vaculík. Bylo mu 89 let”, Hospodářské noviny, 2015. június 6. (Hozzáférés: 2015. június 6.) (cseh nyelvű)
- ↑ Ludvik Vaculik: Writer and dissident whose 'Two Thousand Words' tract led to the Prague Spring and the Soviet invasion
- ↑ A Sekyra ("A fejsze") Ludvík Vaculík cseh író 1966-os regénye. Milan Kundera Tréfa (1967) című regényéhez hasonlóan a Sekyra is befolyásos regény volt Csehszlovákiában az 1960-as évek kulturális ébredése során.
- ↑ The Axe. [2015. szeptember 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. június 9.)
- ↑ Vaculík, Ludvík. The guinea pigs, Internet Archive (en, cs nyelven), London : London Magazine (1974. augusztus 21.). ISBN 978-0-89388-060-6
- ↑ Shaun Randol: Ludvik Vaculik's "The Guinea Pigs". Words Without Borders. (Hozzáférés: 2015. június 9.)
- ↑ Český snář. (Hozzáférés: 2015. június 9.)
- ↑ Vaculík, Ludvík. A cup of coffee with my interrogator : the Prague chronicles of Ludvík Vaculík, Internet Archive, London : Readers International (1987. augusztus 21.). ISBN 978-0-930523-34-3
- ↑ BOOKS OF THE TIMES; A CUP OF COFFEE WITH MY INTERROGATOR: The Prague Chronicles of Ludvik Vaculik. Translated by George Theiner. Introduction by Vaclav Havel. 127 pages. Readers International. $14.95. (Published 1987). The New York Times . [2021. július 18-i dátummal az eredetiből archiválva].
- ↑ Stokes, Gale. From Stalinism to Pluralism: A Documentary History of Eastern Europe Since 1945 (angol nyelven). Oxford University Press (1996. augusztus 21.). ISBN 978-0-19-509447-3
- ↑ MacArthur, John R.. „The Human Factor”, Harper's Magazine, 2018. január 1. (Hozzáférés: 2022. október 31.) (angol nyelvű)
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a Ludvík Vaculík című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
További információk
- Ludvík Vaculík az Internet Movie Database oldalon (angolul)
- Weboldal Vaculíkról és munkásságáról (csehül)
- Hogyan csináljunk fiút – példa
- Sikertörténetünk rovat, 2008. október
Irodalom-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap