Moshe Feiglin
![]() | Ez a szócikk láthatóan fordítás eredménye (valószínűleg gépi fordítás). Segíts te is átnézni, hogy ne maradjanak benne magyartalan megfogalmazások, hibás linkek és téves hivatkozások. Ha ezeket kijavítottad, bátran távolítsd el a sablont. Ha a sablonnal nem a jelöltek között találkozol, nevezd át, vagy értesítsd a járőröket! |
Moshe Feiglin | |
![]() | |
Született | 1962. július 31. (62 éves)[1] Haifa[1] |
Párt |
|
Foglalkozás |
|
Iskolái | Yeshivat Or Etzion |
Vallás | zsidó vallás |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Moshe Feiglin témájú médiaállományokat. |
Moshe Zalman Feiglin ((Haifa, 1962. július 31. –) izraeli politikus, aki a Likud képviseletében a Knesszet tagjaként és a tizenkilencedik Knesszet alelnökeként szolgált. Ezt követően kilépett a Likudból, és megalapította az Identitás Pártot, amely indult a 21. Knesszet választásán, de nem sikerült bejutnia. Ezt követően visszatért a Likudhoz, bár 2023 decemberében bejelentette, hogy másodszor is kilép belőle, és visszatér az identitáshoz.
Korábban a Likud zsidó részlegének vezetője volt, valamint a This Land nevű jobboldali cionista mozgalom egyik alapítója, amely a kezdetektől fogva ellenezte az oslói megállapodást.
Életrajz
Feiglin Haifában született Yaakov Zvi és Esther gyermekeként, akik Ausztráliából vándoroltak be. [2] A Chabad Rebbe leszármazottjaként. Dédnagyapja, Ya'akov Zvi Feiglin [3] családjával Izrael földjére vándorolt az első fehéroroszországi álijában, és egyike volt a Mishmar Jordan kolónia alapítóinak.[4] Nagyapja, Moshe Zalman Feiglin 1912-ben Ausztráliába menekült, nehogy bevonuljon a török hadseregbe.[5] Édesapja, Yaakov Zvi a héber településrendőrségnél szolgált, és a textiliparban dolgozott.
Gyermekként családjával Rehovot városába költözött, ahol a "Tahkamoni" iskolában, majd az Or Etzion középiskolában tanult.
Az IDF-nél szolgált tisztként és harcosként – az Avach alakulatban, amely korábban a Harcmérnöki Hadtesthez tartozott –, és kapitányi rangban bocsátották el.
Az IDF-től való szabadulása után megalapította az első sziklaszörfölő céget Izraelben,[6] amely magas épületek külső karbantartásával foglalkozott. Ezzel egyidejűleg megalapította az induló céget, amelynek tulajdonjogát az oslói egyezmények megkötésekor az ország mozgásában végzett tevékenysége miatt átadta. A megélhetéséért akkoriban darukezelőként dolgozott.
Parlamenten kívüli tevékenység
1992 és 1995 között Feiglin fellépett az Oslói Megállapodások ellen, és ennek keretében Bnei Alonnal és Shmuel Skettel megalapította az „ Ez a mi országunk ” mozgalmat, miután bírálta a Jesha Tanács passzivitását erőszakmentes tüntetéseket, és némelyikükön a tiltakozók még bilincsben is érkeztek, annak jeleként, hogy nem akar szembeszállni az izraeli rendőrségi bírói bírósággal, és hat hónap felfüggesztett börtönbüntetést és 10 000 NIS pénzbüntetést szabtak ki. A járásbírósághoz benyújtott fellebbezését elutasították.[7]
1997 -ben Feiglint elítélték az „ Ez a mi országunk ” jobboldali mozgalomban folytatott tevékenysége miatt lázadás bűntette miatt, valamint Meri Tziri szavainak nyilvánosságra hozatala miatt, miután felhívta a nyilvánosságot, hogy rendőri engedély nélkül tüntetjenek – például megszállva. előőrsök Júdeában és Szamáriában, valamint az ország kulcsfontosságú kereszteződéseinek blokkolása – mindez erőszakmentes ellenállásként Rabin és Peresz Ali kormányának aláírása ellen. Oslói Megállapodás Jasszer Arafattal, a PFSZ vezetőjével és a Palesztin Hatóság elnökével.[8] Feiglint 18 hónap börtönbüntetésre ítélték, amelyből hat hónapot ténylegesen letöltöttek. Ráadásul a vele szemben folyamatban lévő hat hónap felfüggesztett börtönbüntetést egyidejűleg alkalmazták. Feiglin közmunkában töltötte le büntetését.
Zsidó vezetés
Büntetésének letöltése után megalapította a Jewish Leadership mozgalmat, amely heti közlönyt adott ki, kampányt folytatott Jeremiah Barnover professzor elnöki posztra történő megválasztásáért, és 1999-ben csak Moti Karpelt indította a 15. kneszeti választásokon. a "Jewish Leadership for Israel" [9] nevű listát, de három nappal a választások előtt kilépett a versenyből.[10]
2000. augusztus 2- án Feiglint még egyszer letartóztatták, miután megpróbált bejutni a Templom-hegybe azzal a szándékkal, hogy a hegyen imádkozzon. Jogellenes gyülekezés bűntette, valamint a rendőr akadályozása miatt ítélték el [11] [דרושה הבהרה]</link>.
2008 közelében Feiglint nemkívánatos személynek nyilvánították Nagy-Britanniában az általa gyűlölt palesztinok elleni kijelentései miatt, valamint azért, mert Mohamedet "kegyetlennek és csalónak" nevezte [12]. Feiglin válaszul ezt írta: "Mivel a jól ismert terroristákat, mint például a Hezbollah Ibrahim Mousavi-ját, valóban üdvözli Ön, megértem, hogy az Ön politikája a terrorizmus bátorítása és támogatása."
Feiglin 1996-ban társalapítója volt a Manhigut Yehudit mozgalomnak. Feiglin és barátja, Moti Karpel ötlete volt, aki a Zo Artzeinu tiltakozó mozgalom folytatásaként hozta létre a szervezetet. A fő taktikai különbség a kettő között Feiglin gondolata szerint az, hogy Zo Artzeinu tiltakozott a kormány politikája ellen anélkül, hogy alternatívát javasolt volna, míg Manhigut Yehudit a kormány akar lenni és az alternatíva.
Mivel nem rendelkezett ehhez szükséges eszközökkel, és nem volt politikai párt, amelynél kockára tehetné indulását, megkereste a Likud párt egyik alapító tagja és a Zo Artzeinu-tüntetés résztvevője, aki azt javasolta, hogy Feiglin jelentkezzen be a Likud pártba és regisztráljon. viszont a tüntetéseken részt vevő ezrek, ezzel olyan támogató bázist építve ki magának a pártban, ahonnan indulhat a pártelnöki tisztségért, illetve a miniszterelnöki székért.
Feiglin saját szavai szerint Manhigut Jehudit elkezdte „visszaadni az országot a népnek, és Izrael Államát hiteles zsidó értékeken keresztül vezetni”.
Feiglin szerint a mozgalom vezetése „azokból fog állni, akik mélyen elkötelezettek a Tóra értékei iránt”. Ennek ellenére jelenlegi tagjainak 30 százaléka világi (2005).[Idézet szükséges] Ellenzi az általa zsidónak tartott földterületek átadását, és követeli a kormányt, hogy lépjen fel az országszerte felépített 50 000 illegális arab építmény ellen. Feiglin kijelentette, hogy a Likud „feladta a Likud valódi értékeit, és beleegyezett a gázai evakuálásba”.
A Likud pártban
2000- ben Feiglin és Likud támogatói a „ Zsidó Vezető Brigádként” működtek. A zsidó vezető embereket néha "Fieglins" néven emlegették.[13] Feiglin szerint a Likud az egyetlen olyan tér, amely lehetővé teszi Izrael állam vallási vezetésének növekedését, ezért támogatni kell, még akkor is, ha más pártok jobboldaliak lehetnek.[14] Feiglin többször is megpályázott a Likud vezetői és miniszterelnöki posztjáért. A 16. knesszeti választások előtti első indulásán a párt élére a szavazatok 3,5%-át szerezte meg. Majd kijelentette, hogy a győzelemig továbbra is pályázik a Likud vezetésére.
Feiglin a Likud vezetésére való indulása mellett indult a Likud-központ 2003-as 16. Knesszeti választáson tartott előzetes választásán, és a jelöltlistán a 39. helyen végzett. Feiglint büntetőjogi elítélése miatt a törvény kötelezte, hogy kinyilvánítsa elmarasztalását, és kérje a Központi Választási Bizottság elnökétől, hogy a jelöltlista benyújtása előtt döntsön arról, hogy botrányos bűncselekményről van-e szó. Feiglin saját kezdeményezésére nem fellebbezett, és a Likud sem kezdeményezett ilyen fellebbezést. A bizottság elnöke úgy döntött, hogy kizárja Feiglin Likud-listáról való felvételét, mert nem ő kezdeményezte a fellebbezést, és megállapította azt is, hogy a cselekmény rágalmazással jár.[15] Feiglinnek a High Court of Justicehoz benyújtott beadványában a bíróság elfogadta a technikai érvet (ami szerint Feiglin nem kezdeményezett fellebbezést az elnökhöz), és jóváhagyta a listáról való eltávolítását.[16] Yaakov Turkel bíró, akit a Központi Választási Bizottság elnökévé neveztek ki, megállapította, hogy a jogsértés nem jjelent szégyent.[17] A jogi tanácsadó kérvényt nyújtott be a Legfelsőbb Bírósághoz, de a beadványt relevancia hiánya miatt elutasították (a beadványt néhány hónappal a büntetés letöltésétől számított 7 év lejárta előtt nyújtották be, és nem voltak előrehozott választások a láthatáron).[18]
A Likud vezetőválasztása 2005-2007-ben
2005. december 19 -én Feiglin körülbelül 7000 szavazatot szerzett, ami a Likud tisztségviselőinek szavazóinak 12,4%-a, a mozgalom vezetőinek megválasztásán, és Benjamin Netanjahu és Silvan Shalom után a harmadik helyen végzett. Ezzel egy időben Netanjahu társai megpróbálták kiszorítani a Likudból, és megakadályozni, hogy induljon a 17. Knesszetbe. A nyomást követően, és annak ellenére, hogy a Likud választási bizottságának elnöke kijelentette, hogy Feiglin tettében nincs szégyen, és jogosult a Knesszetbe való beválasztásra, Feiglin visszavonta jelöltségét a Knesszetbe. Ezt a lépést indokolta mondván, hogy a Knesszet jelenlegi formájában inkább azon kívül szeretne tevékenykedni, és nem akar partnere lenni a demokrácia hamis képviseletének Izraelben, vagy ahogy ő fogalmazott: „Fél bejutni az Aharonba Barak kis zsebe".[19]
Miután a Likud Központ úgy döntött, hogy 2007. augusztus 14- én előzetes választásokat tart, Feiglin bejelentette, hogy indul a Likud vezetői versenyében. A választások előtt kérelmet nyújtottak be a Likud választási bizottságához, hogy akadályozzák meg indulását, azzal az indokkal, hogy doktrínája ellentétes a Likud értékeivel. Másrészt Feiglin azt állította, hogy az ő értékei közelebb állnak a Likud értékekhez. Ezt a kérést elutasították. Feiglin szlogenje ebben a versenyben a következő volt: "Moshe Feiglin – mert van Istene".[20] Végül Feiglin a három jelölt közül a második lett közel 9000 szavazattal, ami a szavazók 23,4%-át tette ki (szemben a szavazók 72,8%-ával). Netanjahu és 3,5% Dani Danon esetében).
A tizennyolcadik knesszet választása
A tizennyolcadik Knesszet választása előtt Feiglin kampányba kezdett a „Feiglin, elhiheted” szlogennel. Bár Netanjahu különféle módokon járt el hatalma csökkentése érdekében, Feiglint a 20. helyre választották a Likud Knesszet jelöltjeinek listáján, ez a hely reálisnak tekinthető a listán, 12 270 szavazatot kapott, ami a leadott szavazatok mintegy 25,3%-a. 2008. december 11-én beérkezett az Ofir Akunis által a Likud választási bizottságához benyújtott petíció, amely után Feiglin a 36. helyre került.[21] Magukon a választásokon a Likud 27 mandátumot szerzett, Netanjahut újraválasztották miniszterelnöknek, Feiglin pedig a Knesszeten kívül maradt.
A 2012-es Likud vezetői választások és a tizenkilencedik Knesszet
A 2012. januári Likud vezetői választásokon Feiglin ismét Netanjahu ellen indult, és a szavazatok mintegy 23,2%-át szerezte meg.
A tizenkilencedik Knesszet 2012. november 26-i előválasztásán Feiglin megszerezte rekorderedményét, és 26 472 szavazat után a 15. helyre választották a listán. A Yisrael Beitenu párttal egyesített listán Feiglin a 23. helyre került, és ennek eredményeként a Knesszet tagjává választották, majd röviddel ezután a Knesszet alelnökévé nevezték ki.
Feiglin tagja volt a Külügyi és Biztonsági Bizottságnak, a Belügyi és Környezetvédelmi Bizottságnak, a Kneszet Bizottságnak, a Gazdasági Bizottságnak, az Oktatási, Kulturális és Sportbizottságnak, a Közvizsgálati Különbizottságnak, a Közúti Balesetek Elleni Albizottságnak, a Állami Számvevőszék, valamint Tudományos és Technológiai Bizottság.
Emellett az Izrael-Ausztrália parlamenti baráti csoport elnökeként (MK Nachman Shaival együtt) és a Parkinson-kórra való figyelemfelkeltést szolgáló lobbi elnökeként is tevékenykedett. Az általa előterjesztett törvényjavaslatok között szerepel: Jeruzsálem napjának teljes szombatnappá alakítása (a Knesszet-tagokkal, Moti Yogev-vel és Nissim Ze'evvel együtt),[22] valamint egy olyan törvény, amelynek célja az lenne, hogy a hatóságok kötelezzék a héber dátum használatát minden hivatalos személynél. levél [22].
Knesszeti hivatali ideje kezdetén meglátogatta a Templom-hegyet, és a Knesszet tagjaként szerzett mentelmi jogára támaszkodva kérte, hogy lépjen be a Sziklakupolába. Zavargás alakult ki ott, és a rendőrség eltávolította a helyről, és megakadályozta a nem muszlimok látogatását a hegyben,[23] majd Netanjahu miniszterelnök utasította a rendőrséget, hogy akadályozzák meg a hegyre való belépését.[24] Az irányelv ellen tiltakozva, amely szerinte a hegyi szuverenitás feladását tükrözi, Feiglin kijelentette, hogy nem tartja magát kötve a koalíció fegyelmének, és a javasolt „kormányzási törvény” ellen szavazott, amely abban a változatban a a knesszet hatvanegy tagjának többsége bizalmatlansági indítvány benyújtására a kormány ellen. Ennek eredményeként eltávolították az Oktatási Bizottság tagságából.[25] [26] 2014 februárjában engedélyezték neki, hogy újra belépjen a hegyre.
2014. október 30- án, a Yehuda Glick elleni sikertelen merényletet követően a Knesszet elnöke elrendelte a biztonsági szolgálatot Feiglinhez, mivel a muszlim pártok életét fenyegették a Templomhegy és a Templom érdekében végzett nyilvános tevékenysége miatt.[27]
Nyugdíjba vonulás a Likudtól
A 2014. decemberi Likud-lista előzetes választásán Feiglin úgy döntött, hogy nem indul a Likud élére, nehogy sértse a listára kerülési esélyeit.[28] Ennek ellenére az országos listán a 17. helyre választották [29], a Knesszet listáján pedig az irreális 36. helyre került. Ezt követően bejelentette visszavonulását a Likudból, arra hivatkozva, hogy a miniszterelnök célzottan meghiúsította jelöltségét.[30] [31]
Identitás párt
2015 márciusában Feiglin bejelentette a „ Zsidó Izraeli Mozgalom ” párt megalapítását.[32] A párt célja egy zsidó állam, amely visszaadja az állampolgárok maximális szabadságát, megerősíti a családi és közösségi értékeket, fenntartja a szabad gazdaságot, gyakorolja szuverenitását az ellenőrzése alatt álló Izrael föld minden részén, elsősorban a Templom-hegyen, és törekszik annak megszüntetésére. a hadviselés és a vérontás állapota az ellenségei felett aratott győzelem révén.
A politikai válság Izraelben
2017 februárjában megtartották a párt első konferenciáját, és Feiglint választották az első helyre. Körülbelül két évvel később a párt indult a 21. Knesszet választásokon. Feiglin a verseny részeként bejelentette, hogy ha pártja bekerül a Knesszetbe, olyan miniszterelnök-jelöltet támogat, aki segíti a párt elveinek érvényesítését. A párt végül az összes szavazat 2,73%-át kapta, és nem érte el a blokkolási százalékot, amely 3,25% volt. A 22. Knesszet választásának kihirdetése után Feiglin bejelentette, hogy Huhut megpályázza azokat, és nem szavaz baloldali kormány létrehozására.[33] 2019. július 12-én arról számoltak be, hogy Feiglin lemondott az Identity elnöki posztjáról a párt végrehajtó bizottságával való konfliktus miatt, miután az nem hagyta jóvá kérését, hogy a párt vezérigazgatóját, Shai Malkát tartsa a párt harmadik helyén. listája a Knesszetnek.[34] Néhány óra múlva visszahúzta.[35] 2019. augusztus 29-én Feiglin megállapodott Binyamin Netanjahu miniszterelnökkel, amely szerint Zehut visszalépett a versenytől, és cserébe Feiglin miniszteri posztot ígért arra az esetre, ha Netanjahu megalakítja a következő kormányt, valamint a törvényhozás előmozdításában. a Zehut pártplatform szelleme.[36] A huszonharmadik Knesszet választása előtt Feiglin bejelentette, hogy pártja nem indul ezeken a választásokon. Szerinte "a politikai térben ma nem figyelnek az üzenetére, és újra szembesül vele, amikor az izraeli társadalom megérett a változásra".[37] Ugyanezt mondta a huszonnegyedik knesszet választása előtt.[38]
2021. július 8-án Moshe Feiglin bejelentette, hogy a Likudnak dolgozik, és megkezdődött a párt képviseletében induló képzési időszaka. Támogatóit is felhívta, hogy csatlakozzanak a Likudhoz.[39]
A 25. knesszeti választásokon Feiglin indult a Likud előválasztásán, és a Knesszet Likud listáján az 54. helyen végzett.
Feiglin megáldotta Netanjahu hatodik kormányának megalakulását, valamint az Otzma Yehudittal és a vallási cionizmussal való partnerséget, és Izrael Állam ünnepének tekintette megalakulását. Keményen bírálta a Bennet-Lapid kormányt, és "katasztrófa pártjának" és "minden arab pártjának" nevezte.
2023 decemberében lemondta tagságát a Likudban, miközben bírálta a vaskardok háborújában folytatott harc politikáját.[40] 2024. január 17-én pedig Moshe Feiglin egy aktivisták konferenciáján bejelentette egy identitáspárt újjáalapítását és a miniszterelnök-választást.[41]
Attitűdök és világnézetek
Politikai álláspontok
Feiglinnek határozott jobboldali politikai nézetei vannak. Támogatja a Palesztin Hatóságnak átadott területek visszacsatolását és az izraeli jog egyoldalú alkalmazását Júdea és Szamária összes területére, valamint a Gázai övezetre. Tagadja a "palesztin" kifejezés használatát, és az arabok jelenlétét Izrael földjén "1370 éve kezdődött megszállásnak" tartja, amelynek mielőbb véget kell vetni, hangsúlyozva az arab uralom végét a Templom-hegyen és a feletti irányítás átadása a főrabbinátusnak.[42] Szerinte az "arab megszállás" vége Izrael földjén véget vet a terrorizmusnak és a békének a térségben. Ennek fényében keményen bírálta az oslói egyezményeket és a Gázai övezetből való kiválást.[43] Kedveli az arab lakosság arab országokba történő önkéntes migrációjának ösztönzését. Amíg az ellenség által kezdeményezett háborúnak nincs vége, a zsidók vagy arabok erőszakos áttelepítését ellenezni kell. Azok a lakosok, akik nem akarnak bevándorolni, és nem léptek fel Izrael ellen, otthonukban maradhatnak, és csak a rezidens státuszt kapják meg, miután teljes mértékben elfogadják Izrael Államot és annak életmódját, beleértve a katonai/nemzeti szolgálatot is., csak akkor válhatnak állampolgárokká.[44]
Biztonság és katonaság
2014-ben közzétett egy tervet, amely szerint Izrael felszólítja a Hamaszt a feltétel nélküli megadásra, a Gázai övezet lakosságát pedig a Sínai-félszigetre való menekülésre. Ha a Hamasz megtagadja, Izrael pontosan megtámadja a célpontok teljes bankját. Azokat a területeket, ahonnan rakétákat lőnek ki, megtámadják, függetlenül a környéken élők sorsától.[45]
2018 júliusában Feiglin fiát, Avit eltávolították a kafiri harcos pozíciójából, és felfüggesztett börtönbüntetésre ítélték, miután közzétett egy bejegyzést a Facebookon, amelyben azt írta, hogy az IDF katonái életét kockáztatja a palesztinok visszaszorítása érdekében., és bejelentette, hogy megtagadja a parancsot, ha erre szükség lesz, apja dicsérte a lépést, és azt mondta, hogy "az elmúlt években elesett IDF-katonák többségét azért ölték meg, mert előnyben részesítették az ellenséges lakosság biztonságát. fiaink életét”.[46]
Feiglin a Knesszetben a „ Profi hadsereg lobbi” elnöke volt. Véleménye szerint a kötelező sorkatonaság szembemegy a szabadság értékével, amelynek központi szerepet kell betöltenie egy zsidó államban, ezért csak azok, akik ezt választják, és akikre a hadseregnek szüksége van. hadkötelezettnek kell lennie, [47] aki bevonul, az átlagon felüli fizetést kap a gazdaságban, a tudományos tanulmányokban és a szakmai képzésben a „teheregyenlőség” kérdése elkerülhető lesz.
Gazdaság és társadalom
Feiglin szerint a liberalizmus értékeit képviseli. Ennek részeként azt állította, hogy az államnak erkölcsi kötelessége toleranciát tanúsítani minden erőszakmentes polgári felkelés, és különösen minden lelkiismereti okokból megtagadó jobb- és baloldal iránt. Ellenzi a vallási pártok létezését és a vallási kényszert. Tervei szerint azonban a kormányzati minisztériumok továbbra is kötelesek lesznek betartani a kóser és a szombatot, és az áttérés felelőssége továbbra is a főrabbinátus feladata marad. Támogatja a könnyű drogok legalizálását, és a kannabisz, mint vényköteles gyógyszer gyógyszertári értékesítésének támogatását kéri.
Gazdaságilag Feiglin támogatja a gazdasági liberalizmust. Támogatja az adócsökkentést, a jóléti politika megszüntetését és a szolgáltatások támogatását és a kormányhivatalok bezárását. Arra törekszik, hogy az állami oktatási rendszert felváltsa azáltal, hogy a tandíjat a szülők által választott oktatási intézménnyel tervezi („utalványrendszer”).
A családot illetően Feiglin álláspontja konzervatív. Szerinte a társadalom egyes bajai a hagyományos családi egység széteséséből fakadnak.[48] Facebook-oldalán felszólalt a jeruzsálemi büszkeségfelvonulás homoszexuális ffelvonulói ellen, és azt követelte, hogy "hagyják a közhatalmat a normális emberekre".[49] A tel-avivi Barnoer klubban történt gyilkosság után azonban felkereste a helyet, és azt vallotta, hogy egy homoszexuálissal folytatott hosszú beszélgetést követően megérti és együttérzi helyzetüket.[50]
Külpolitika
Feiglin sokszor írta, hogy az Egyesült Államok által Izraelnek nyújtott biztonsági támogatásról le kell mondani, mert súlyos árat kér tőle függetlenségének megsértéséért. Felszólította továbbá Izrael Államot, hogy fontolja meg a Népi Kínával fenntartott diplomáciai kapcsolatai szintjének megváltoztatását a Fálun Gongnak a Kínában a módszert alkalmazói körében végzett szervkivétellel kapcsolatos állításai miatt,[51] [52] és elítélte azt is, hogy Izrael sok éve figyelmen kívül hagyta az örmény népirtást.[53]
A koronavírus járvány
Feiglin ellenezte a társadalmi távolságtartás politikáját, a bezárásokat, a maszkviselési kötelezettséget, a lakosság oltásra való ösztönzését, a zöld jegyzetet és más globális koronakorlátozásokat.[54]
Magánélet
Feleségül vette Ziporát, akit középiskola óta ismer, és öt gyermekük van. Élj Karnei Shomronban.
2020- ban Feiglin vesét adományozott a Mitant Haim egyesületen keresztül.[55] [56]
Unokája, Yair Levin, egy givati járőrharcos, egy hadműveleti tevékenységben halt meg Gázában a Vaskardok háborúja során.[57]
Könyvei és írásai
Az ország felbomlása után Feiglin nyilvános tevékenysége részeként számos cikket publikált. 1996-tól 2007-ig két könyve jelent meg, amelyeket három nyelvre fordítottak le, valamint több röpiratot és több száz cikket publikált.
Jegyzetek
- ↑ a b חה"כ משה זלמן פייגלין. Kneszet
- ↑ Sablon:Nrg
- ↑ Sablon:תדהר
- ↑ נאום הבכורה של חבר הכנסת משה פייגלין בכנסת ה-19
- ↑ מקור
- ↑ מתוך צינור לילה, 18 בספטמבר 2014
- ↑ ע"פ 1427/95 משה פייגלין נגד מדינת ישראל, ניתן ב-3.3.97
- ↑ Sablon:Ynet
- ↑ "רשימות המועמדים לכנסת החמש עשרה", בילקוט הפרסומים
- ↑ הודעה בדבר התפטרות מועמדים לכנסת החמש-עשרה", בעמוד 3269 של ילקוט הפרסומים 4754
- ↑ פ 3406/00 לשכת תביעות ירושלים נגד משה פייגלין, ניתן ב-15.7.2001
- ↑ Sablon:Ynet
- ↑ כינוי זה נטבע לראשונה על ידי פרשן קול ישראל, חנן קריסטל, במוצאי יום הבחירות המקדימות לראשות הליכוד של שנת 2002
- ↑ לדוגמה: Sablon:סרוגים
- ↑ החלטת השופט חשין בעניין התמודדות פייגלין בבחירות
- ↑ Sablon:פס"ד עליון, ניתן ב-15.5.2003
- ↑ משה פייגלין נגד ועדת הבחירות המרכזית לכנסת השבע-עשרה, ניתן ב-6.1.2005Sablon:קישור שבור
- ↑ Sablon:פס"ד עליון, ניתן ב-6.2.2006
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:Ynet
- ↑ Sablon:הארץ
- ↑ Sablon:סרוגים
- ↑ Sablon:Mako
- ↑ Sablon:Nrg
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:Ynet
- ↑ לפי תוצאות הבחירות באתר הליכוד
- ↑ Sablon:Mako
- ↑ Sablon:הארץ
- ↑ Sablon:קישור כללי
- ↑ Sablon:ישראל היום
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:סרוגים
- ↑ Sablon:וואלה!
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:סרוגים
- ↑ Sablon:מעריב אונליין
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:Ynet
- ↑ Among the Settlers (2004. május 23.)
- ↑ Sablon:ישראל היום
- ↑ Sablon:סרוגים
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:סרוגים
- ↑ Sablon:Nrg
- ↑ Sablon:Nrg
- ↑ Sablon:הארץ
- ↑ Sablon:הארץ
- ↑ Sablon:Nrg
- ↑ Sablon:גלובס
- ↑ Sablon:ערוץ7
- ↑ Sablon:ישראל היום
- ↑ Sablon:כיפה
- ↑ Sablon:ערוץ7
Politikaportál
Zsidóságportál