Johann Philipp Franz von Schönborn
Johann Philipp Franz von Schönborn | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 15. feb. 1673[1][2]![]() Würzburg | ||
Død | 18. aug. 1724[1][3]![]() Bad Mergentheim | ||
Beskjeftigelse | Katolsk prest (1720–), katolsk biskop (1720–) ![]() | ||
Embete |
| ||
Far | Melchior Friedrich Schönborn | ||
Mor | Maria Anna Sophia Johanna von Boineburg-Lengsfeld | ||
Søsken | 10 oppføringer Friedrich Carl von Schönborn Rudolf Franz Erwein von Schönborn Anselm Franz Graf von Schönborn-Buccheim Franz Georg von Schönborn Hugo Damian von Schönborn Marquard Wilhelm Graf von Schönborn Maria Eleonora Schönborn-Buchheim Anna Maria Philippina, Gräfin von Schönborn-Buchheim Maria Sophia, Gräfin von Schönborn Gräfin Anna Charlotte Maria von Schönborn | ||
Nasjonalitet | Tyskland | ||
Gravlagt | Würzburger Dom | ||
Johann Philipp Franz von Schönborn på Commons |
Johann Philipp Franz von Schönborn (født 15. februar 1673 i Würzburg, død 18. august 1724 ved Bad Mergentheim) var fyrstbiskop av Würzburg. Han var den eldste sønn av den kurmainzske statsminister og nevø av Mainz' kurfyrst-erkebiskop Lothar Franz von Schönborn. Hans yngre brødre var fyrstbiskopene Friedrich Carl von Schönborn, Hugo Damian von Schönborn og Franz Georg von Schönborn.
Fra 1681 gikk han på et jesuitt-gymnasium i Aschaffenburg, og studerte deretter fra 1693 i Würzburg, Mainz og Roma.
Han samlet sine første erfaringer som diplomat i England, Nederland og Frankrike. Her gjorde slottsanlegg som Versailles et stort inntrykk på ham.[trenger referanse] Fra 1699 tilhørte han domkapitlet i Würzburg, og i 1719 ble han valgt til fyrstbiskop. Han ble bispeviet av sin mektige onkel, som imidlertid egentlig hadde favorisert hans yngre bror Friedrich Carl[trenger referanse]. Han kritiserte senere sin brors styre i sitt bispedømme, som var mislikt av befolkningen og uten rikspolitisk betydning.[trenger referanse]
Store skatteøkninger, bl.a. for å finansiere bygningen av den berømte Würzburg-residensen, førte til misnøye i hans eget bispedømme.[trenger referanse] Han la også ned grunnstenen for Schönbornkapellet ved domkirken i Würzburg, som var tenkt som dynastisk gravsted for hans familie.
Innenrikspolitisk fremmet han næringslivet med en ny håndverkerlov og utbygging av skipsfarten på elven Main.
Han døde etter å ha blitt syk under en jaktutflukt. Fyrstbiskopens død ble bejublet, og det var mistanke om forgiftning.[trenger referanse]
Referanser