Maksim Vylegzjanin
Maksim Vylegzjanin | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 18. okt. 1982![]() ![]() | ||
Beskjeftigelse | Langrennsløper ![]() | ||
Nasjonalitet | Russland | ||
Utmerkelser | Æresordenen | ||
Sport | Langrenn | ||
Høyde | 174 centimeter | ||
Maksim Vylegzjanin på Commons |
Medaljeoversikt | |||
---|---|---|---|
Konkurrerte for Russland ![]() | |||
i langrenn | |||
![]() | |||
Sølv | 2014 Sotsji | 50 km, fri teknikk | |
Sølv | 2014 Sotsji | Lagsprint | |
Sølv | 2014 Sotsji | 4 x 10 km stafett | |
![]() | |||
Gull | 2015 Falun | 30 km skiathlon | |
Sølv | 2009 Liberec | 50 km fristil | |
Sølv | 2011 Oslo | 30 km jaktstart | |
Sølv | 2011 Oslo | 50 km fristil |
Maksim Mikhajlovitsj Vylegzjanin (russisk Максим Михайлович Вылегжанин, født 18. oktober 1982 i Sjarkan, republikken Udmurtia) er en russisk langrennsløper som fra 2020 konkurrerer i Ski Classics.
Karriere
Vylegzjanin debuterte i verdenscupen 22. januar 2005 i et jaktstartrenn i italienske Pragelato. Han oppnådde sitt første nevneverdige resultat i verdenscupen i mars 2005, da han ble nr. 6 på en 50 km.
Under Tour de Ski 2008/09 oppnådde han samme plassering i et distanserenn i Val di Fiemme, og dagen etter ble han nummer 9 på den avsluttende klatreetappen. Karrierens foreløpige høydepunkt kom under VM 2009 i Liberec, der han tok sølv på 50 km fellesstart, bare slått av nordmannen Petter Northug.
Han startet verdenscupsesongen 2009/10 bra, og tok sine første pallplasseringer. Vylegzjanin tok en andreplass på 15 km klassisk i Kuusamo og ble nummer tre på 30 km klassisk, fellesstart. I OL 2010 i Vancouver kom Vylegzjanin på 17.plass på 30 km duatlon, niendeplass på 15 km fri, åttendeplass på 50 km, og han gikk på det russiske stafettlaget som kom på åttendeplass på 4 x 10 km stafett.
Vylegzjanin gikk inn til sin første verdenscupseier da han vant 30 km fri fellesstart i La Clusaz 18. desember 2010.
Han tok sølvmedalje på 30 km dobbel jaktstart og på 50 km fristil under VM i Holmenkollen i 2011, kun slått av Petter Northug.
Under vinter-OL 2014 i Sotsji tok han sølv i tre øvelser - 50 km, fri teknikk, lagsprint og 4 x 10 km stafett. I desember 2016 vedtok FIS foreløpig suspensjon av seks russiske langrennsløpere som var lenket til brudd på dopingreglene under Vinter-OL 2014, blant dem Maksim Vylegzjanin.[1] Han ble offisielt diskvalifisert og fratatt sine OL-medaljer av IOC den 9. november 2017.[2] Den internasjonale voldgiftsretten for sport omgjorde diskvalifikasjonen etter ankebehandling.[3]
I VM 2015 ble han verdensmester på 30 km skiathlon.
Vylegzhanin avsluttet verdenscupkarrieren ved å bli nummer 2 på 50 km klassisk i Holmenkollen i 2019. I 2020 begynte han i stedet å gå renn i Ski Classics. Han ble nummer tre i Marcialonga 2022.[4]
Sammenlagtresultater i verdenscupen i langrenn
Sesong | Alder | Sluttstilling sesong | Sluttstilling Ski Tour | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Totalt | Distanse | Sprint | Nordisk åpning | Tour de Ski | Verdenscup- finale | Ski Tour Canada | ||
2004/2005 | 23 | 67. | 42. | — | — | — | — | — |
2005/2006 | 24 | 152. | 110. | — | — | — | — | — |
2006/2007 | 25 | 79. | 52. | — | — | — | — | — |
2007/2008 | 26 | 51. | 51. | 51. | — | 21. | — | — |
2008/2009 | 27 | 23. | 16. | 96. | — | 15. | 27. | — |
2009/2010 | 28 | 8. | 7. | 25. | — | DNF | 4. | — |
2010/2011 | 29 | 11. | 6. | — | 5. | — | 14. | — |
2011/2012 | 30 | 7. | 4. | 39. | 18. | 8. | 12. | — |
2012/2013 | 31 | 5. | 7. | 39. | 2. | 3. | 12. | — |
2013/2014 | 32 | 10. | 8. | 92. | 2. | — | 5. | — |
2014/2015 | 33 | 10. | 8. | 86. | 14. | 9. | — | — |
2015/2016 | 34 | 13. | 9. | 50. | 11. | 25. | — | 18. |
2016/2017 | 35 | 81. | 77. | 60. | 19. | — | — | — |
2017/2018 | 36 | 27. | 26. | — | 20. | — | 5. | — |
2018/2019 | 37 | 30. | 20. | — | 25. | 19. | — | — |
Referanser
- ^ Ben Andrew (23. desember 2016). «Six Russian XC Skiers and Two Biathletes Provisionally Suspended due to McLaren Report». Besøkt 15. desember 2017.
- ^ «IOC sanctions four Russian athletes and closes one case as part of Oswald Commission findings». IOC. 9. november 2017. Besøkt 15. desember 2017.
- ^ «Den endelige avgjørelsen: CAS går mot IOC - Legkov frikjennes». Dagbladet.no (norsk). 1. februar 2018. Besøkt 19. februar 2018.
- ^ «Skier». Visma Ski Classics (engelsk). Besøkt 1. februar 2022.
Eksterne lenker
- (en) Maksim Vylegzjanin – Olympics.com
- (en) Maksim Vylegzjanin – Olympedia
- (en) Maksim Vylegzjanin – FIS (langrenn)
- v
- d
- r
- 1926: Matti Raivio
- 1954: Vladimir Kuzin
- 1956: OL/VM: Veikko Hakulinen
- 1958: Kalevi Hämäläinen
- 1960: OL/VM: Sixten Jernberg
- 1962: Eero Mäntyranta
- 1964: OL/VM: Eero Mäntyranta
- 1966: Eero Mäntyranta
- 1968: OL/VM: Franco Nones
- 1970: Vjatsjeslav Vedenin
- 1972: OL/VM: Vjatsjeslav Vedenin
- 1974: Thomas Magnuson
- 1976: OL/VM: Sergej Saveljev
- 1978: Sergej Saveljev
- 1980: OL/VM: Nikolaj Zimjatov
- 1982: Thomas Eriksson
- 1985: Gunde Svan
- 1987: Thomas Wassberg
- 1989: Vladimir Smirnov
- 1991: Gunde Svan
- 1993: Bjørn Dæhlie
- 1995: Vladimir Smirnov
- 1997: Aleksej Prokurorov
- 1999: Mika Myllylä
- 2001: Andrus Veerpalu
- 2003: Thomas Alsgaard
- 2005: Vincent Vittoz
- 2007: Axel Teichmann
- 2009: Petter Northug
- 2011: Petter Northug
- 2013: Dario Cologna
- 2015: Maksim Vylegzjanin
- 2017: Sergej Ustjugov
- 2019: Sjur Røthe
- 2021: Aleksandr Bolsjunov
- 2023: Simen Hegstad Krüger
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6c/Cross_country_skiing_pictogram.svg/50px-Cross_country_skiing_pictogram.svg.png)