Skipshandler
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dc/Marion_M_SSSP_snow_jeh.jpg/250px-Marion_M_SSSP_snow_jeh.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/46/Ystads_Skeppshandel_-_2021.jpg/250px-Ystads_Skeppshandel_-_2021.jpg)
En skipshandler (engelsk: ship's chandler) er en handelsmann som har spesialisert seg i å forsyne mat og utstyr til skip, kjent som skipshandel.
Tradisjonelt, i seilskutetiden kunne en i en skipshandel finne artiker som: rosiner, terpentin, tjære, bek, linolje, hvalolje, talg, smult, lakk, hyssing, tau, hamp, stry, verktøy som øks og biler, hammer, stemjern, lanterner, skruer og spiker, båtshake, kalfatring, håndpumper, merlespiker, feiekoster, mopper, matvarer, lær og papir.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/Robertson%27s_Hardware_%26_Warehouse_store_front.jpg/200px-Robertson%27s_Hardware_%26_Warehouse_store_front.jpg)
En skipshandlers virksomhet var sentral i det sosiale og politiske liv i havnebyene.[1]
Dagens skipshandlere fører varer, typiske for drivstoff-drevne handelsskip som oljetankere, containerskip og tørrlasteskip. De forsyner disse skips mannskaper med mat og drikke og alle nødvendige forbruksvarer, artikler for renhold og vedlikehold av båten. Fordelen ved en skipshandel er at reder, hans representant eller mannskapet slipper å gå byen rundt til forskjellige forretninger og handle med kontanter- forutsatt at immigrasjonsmyndighetene slipper de ut av havnen. og at skipshandlerens varer ikke er fortollet eller belagt med merverdiavgift. Vanligvis har en reder kreditt hos skipshandlere som sender regning for det som er levert. Skipshandleren får sine varer fra grossister eller produsenter.
Det som kjennetegner en skipshandel er rask levering, omfattende vareutvalg og istand til å levere alt som er bestilt på kort tid på grunn av den korte tid båtene ligger inne i havnen. I havnebyer med frihavn ligger en skipshandel vanligvis i denne.
Da de fleste skipshandlere fører et assortert utvalg av finere alkoholholdig drikke, bruker ofte utenlandske ambassader med importprivilegium å handle sine drikkevarer i en skipshandel.
Referanser
- ^ Stinchcombe, Arthur L. (1995) Sugar Island Slavery in the Age of Enlightenment: The Political Economy of the Caribbean World Princeton University Press, Princeton New jersey, pages 311-318, ISBN 0-691-02995-4