Horace Vernet
Horace Vernet | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [3][4][5][6][7] ![]() Paris, Regatul Franței[8] ![]() |
Decedat | (73 de ani)[3][4][5][6][7] ![]() Paris, Al Doilea Imperiu Francez[8] ![]() |
Înmormântat | cimitirul Montmartre[*][9] ![]() |
Părinți | Carle Vernet ![]() |
Frați și surori | Camille Françoise Joséphine Vernet[*][[Camille Françoise Joséphine Vernet |]] ![]() |
Copii | Louise Vernet[*][[Louise Vernet (daughter of Horace Vernet and wife of Paul Delaroche)|]] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | pictor fotograf militar grafician[*] desenator[*] ![]() |
Limbi vorbite | limba franceză[11][12] ![]() |
Activitate | |
Studii | Școala Națională Superioară de Arte Frumoase de la Paris ![]() |
Pregătire | François-André Vincent[*][[François-André Vincent (pictor francez)|]] ![]() |
Profesor pentru | Jules Breton[*][[Jules Breton (pictor francez)|]], Joseph Simon Volmar[*][[Joseph Simon Volmar (Swiss painter and sculptor (1796-1865))|]], Ignace-François Bonhommé[*][[Ignace-François Bonhommé (pictor francez)|]], Jean-Paul Alaux[*][[Jean-Paul Alaux (pictor francez)|]], Louis Marie Baptiste Atthalin[*][[Louis Marie Baptiste Atthalin (French Army officer and artist (1784-1856))|]], Pierre Dupuis[*][[Pierre Dupuis (19th century French painter (1833-1915))|]], Charles-Édouard Elmerich[*][[Charles-Édouard Elmerich (French painter, sculptor and etcher)|]], Eugène Lami[*][[Eugène Lami (pictor francez)|]], Alfred François Mouillard[*][[Alfred François Mouillard (pictor francez)|]], Alois Schönn[*][[Alois Schönn (pictor austriac)|]][1] ![]() |
Mișcare artistică | romantism ![]() |
Opere importante | The battle of Jena, October 14, 1806[*][[The battle of Jena, October 14, 1806 (pictură de Horace Vernet)|]], Q2888188[*], Battle of Fontenoy, 11th of May 1745[*][[Battle of Fontenoy, 11th of May 1745 (pictură de Horace Vernet)|]] ![]() |
Premii | Ordinul pentru Merit în domeniul Științei și Artelor[*] Knight in the Order of the Holy Sepulchre[*][[Knight in the Order of the Holy Sepulchre |]] pensionnaire de la Villa Médicis[*][[pensionnaire de la Villa Médicis (competitive scholarship offered yearly to French-speaking artists for a 3-year endowment)|]] (–)[2] Legiunea de Onoare în grad de Mare Ofițer[*] Legiunea de Onoare în grad de Ofițer[*] orden Sveatogo Vladimira 3-i stepeni[*][[orden Sveatogo Vladimira 3-i stepeni |]] orden Sveatoi Annî 2-i stepeni[*][[orden Sveatoi Annî 2-i stepeni (Order of chivalry of Imperial Russia)|]] orden Sveatogo Stanislava 2-i stepeni[*][[orden Sveatogo Stanislava 2-i stepeni (degree of the Russian imperial order)|]] orden Sveatogo Stanislava 1-i stepeni[*][[orden Sveatogo Stanislava 1-i stepeni |]] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Émile Jean-Horace Vernet (n. , Paris, Regatul Franței – d. , Paris, Al Doilea Imperiu Francez), mai cunoscut sub numele de Horace Vernet, a fost un pictor francez de bătălii, portrete și subiecte orientaliste.
Biografie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/03/Horace_Vernet_-_Italian_Brigands_Surprised_by_Papal_Troops_-_Walters_3754.jpg/250px-Horace_Vernet_-_Italian_Brigands_Surprised_by_Papal_Troops_-_Walters_3754.jpg)
Vernet este fiul lui Carle Vernet, un alt pictor celebru, care era el însuși fiul lui Claude Joseph Vernet. S-a născut la Luvru, Paris, în timp ce părinții săi locuiau acolo în timpul Revoluției Franceze. Vernet a dezvoltat rapid un dispreț pentru seriozitatea academică franceză, lucrare care s-a remarcat prin arta influențată de clasicism, și a decis să picteze subiecte preluate în principal din viața contemporană. În timpul carierei sale timpurii, când Napoleon Bonaparte era la putere, el a început să-l înfățișeze pe soldatul francez într-o manieră mai familiară, vernaculară, mai degrabă decât într-o manieră idealizată, davidiană; avea doar douăzeci de ani când a expus Cucerirea unei tabere întărite.[13] Alte picturi ale sale care îi reprezintă pe soldații francezi într-un stil mai direct, mai puțin idealizant, includ Câinele regimentului, Calul trompetistului și Moartea lui Poniatowski .
A câștigat recunoașterea în timpul Restaurației franceza pentru o serie de picturi de luptă comandate de ducele d'Orleans, viitorul rege Louis-Philippe. Criticii s-au mirat de viteza incredibilă cu care a pictat.[14] Multe dintre picturile sale realizate în această etapă timpurie a carierei sale au fost „remarcate pentru acuratețea lor istorică, precum și pentru peisajele lor încărcate”.[15] Exemple de picturi în acest stil includ seria sa Patru bătplii: Bătălia de la Jemappes (1821), Bătălia de la Montmirail (1822), Bătălia de la Hanau (1824) și Bătălia de la Valmy (1826). Bucurându-se de favoruri egale atât din partea curții, cât și a opoziției, a fost numit director al Academiei Franceze din Roma, între 1829 și 1835. [13]
De-a lungul lungii sale cariere, Horace Vernet a fost onorat cu zeci de comenzi importante. Regele Louis-Philippe a fost unul dintre cei mai prolifici patroni ai săi, [14] iar întreaga cameră Constantin de la Palatul Versailles a fost decorată de el, în scurtul interval de trei ani. Regele a cerut să se picteze o galerie dedicată „fructelor colonizării”. La acea vreme, Franța coloniza Algeria prin război și pretindea că aceasta face parte din misiunea lor civilzatoare”. Într-un stil neoclasic, reflectând colonizarea romană în Africa de Nord cu aproximativ 2000 de ani înainte, Horace a pictat imagini cu subofițeri francezi care antrenează soldați algerieni, ingineri francezi construind drumuri algeriene și soldați francezi care lucrează câmpuri algeriene.[16][17]
Reprezentările sale ale bătăliilor algeriene, cum ar fi Bătălia de la Smala și Capturarea orașului Constantin, au fost bine primite de alți francezi, deoarece erau reprezentări vii ale armatei lor în plină luptă. După căderea Monarhiei din iulie în timpul Revoluției din 1848, Vernet a descoperit un nou patron în Napoleon al III-lea al Franței. El a continuat să picteze reprezentări ale eroicei armate franceze în timpul celui de-al Doilea Imperiu și și-a menținut angajamentul de prezenta subiectele într-un mod realist. El a însoțit armata franceză în timpul războiului din Crimeea, realizând mai multe picturi, inclusiv una din Bătălia de la Alma, care nu a fost la fel de bine primită ca picturile sale anterioare. O anecdotă binecunoscută și posibil apocrifă susține că, atunci când lui Vernet i s-a cerut să îndepărteze un anume general detestabil dintr-una dintre picturile sale, el a răspuns: „Sunt un pictor al istoriei, domnule, și nu voi încălca adevărul”, demonstrând astfel fidelitatea de a reprezenta războiul.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d2/Horace_Vernet_Adrien_Nadar_1858.jpg/220px-Horace_Vernet_Adrien_Nadar_1858.jpg)
Vernet a dezvoltat, de asemenea, un interes pentru fotografia dagherotipică. A făcut fotografii în Egipt ca material de referință pentru picturile sale și, în timpul unei opriri în Malta, în martie 1840, în drum spre Egipt, a făcut cele mai vechi fotografii cunoscute ale insulei la Fort Manoel(d). Astăzi se crede că aceste fotografii timpurii au fost pierdute.[18]
Vernet a murit în orașul său natal, Paris, în 1863.
Referințe literare
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cd/Horace_Vernet-Barricade_rue_Soufflot.jpg/250px-Horace_Vernet-Barricade_rue_Soufflot.jpg)
În povestirea „Traducătorul de greacă” a lui Arthur Conan Doyle, detectivul Sherlock Holmes pretinde că este înrudit cu Vernet, afirmând: „Totuși, am aceste talente în sânge și se poate să le fi moștenit de la bunica mea, care a fost sora lui Vernet, artistul francez”,[20] fără a mai clarifica dacă este vorba despre Claude Joseph Vernet, Carle Vernet sau Horace Vernet.
Galerie
- Bătălia de la Valmy (1826)
- Prometeu polonez (1831)
- Vânătoare în mlaștinile pontine (1833)
- Scenă din expediția mexicană din 1838 (1841)
- Iudita și Holofern, 1831
- Cucerirea redutei Malakoff (1858)
- O domniță șoim algeriană (1829)
- Asediul Zaragozei (1819)
- Papa Iuliu al II-lea cerându-le lui Bramante și lui Michelangelo să proiecteze Bazilica Sf. Petru (1827)
Referințe
- ^ Biographisches Jahrbuch und Deutscher Nekrolog, p. 395, accesat în
- ^ http://www.villamedici.it/fr/r%C3%A9sidences/pensionnaires-depuis-1666/v/vernet-charles-horace/ Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ a b c d Horace Vernet, Discogs, accesat în
- ^ a b c d Horace Vernet, Academia de Arte din Berlin, accesat în
- ^ a b c d Horace Vernet (în engleză), RKDartists
- ^ a b c d Horace Vernet, GeneaStar
- ^ a b c d Horace Vernet, Internet Speculative Fiction Database, accesat în
- ^ a b Horace Vernet, accesat în
- ^ Find a Grave, accesat în
- ^ ]][[Categorie:Articole cu legături către elemente fără etichetă în limba română, , accesat în
- ^ Autoritatea BnF, accesat în
- ^ CONOR.SI[*] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ a b Acest articol conține text din Chisholm, Hugh, ed. (). „Vernet”. Encyclopædia Britannica. 27 (ed. 11). Cambridge University Press. pp. 1030–1031. , o publicație aparținând domeniului public.
- ^ a b Ruutz-Rees, Janet E. (Janet Emily) (1880).
- ^ The Art of War[s]: Paintings of Heroes, Horrors and History – Chase Maenius
- ^ James, Lawrence (). Empires in the sun : the struggle for the mastery of Africa (ed. First Pegasus books hardcover). New York. ISBN 9781681774633. OCLC 959869470.
- ^ SESSIONS, JENNIFER E. (). „By Sword and Plow”. By Sword and Plow: France and the Conquest of Algeria (ed. 1st). Cornell University Press. ISBN 9780801456527.
- ^ Bonello, Giovanni (). „But who was the first Maltese photographer?”. Times of Malta(d). Arhivat din original la .
- ^ „Washington and Lee University”. Home.wlu.edu. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Sir Arthur Conan Doyle, „Traducătorul de greacă”, în volumul Aventurile lui Sherlock Holmes. Vol II, Colecția Adevărul, București, 2010, traducere de Luiza Ciocșirescu, p. 482.
Lectură suplimentară
- Dayot, Armand (1898). Les Vernet : Joseph—Carle—Horace . Paris: A. Magnier.
- Harkett, Daniel și Katie Hornstein, eds, (2017). Horace Vernet și pragurile culturii vizuale din secolul al XIX-lea . Dartmouth College Press/University Press din New England.
- Ruutz-Rees, Janet E. (Janet Emily) (1880). Horace Vernet . New York: Scribner și Welford.
- Sessions, Jennifer E. (2011), Prin sabie și plug: Franța și cucerirea Algeriei . Cornell University Press.