Iuri Grekov
Iuri Grecov | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [1] ![]() Cahul, România ![]() |
Decedat | (72 de ani)[1] ![]() Chișinău, Republica Moldova ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() ![]() |
Ocupație | scriitor redactor[*] ![]() |
Limbi vorbite | limba rusă limba moldovenească limba română ![]() |
Limbi | limba rusă ![]() |
Specie literară | proză ![]() |
Note | |
Premii | Ordinul Republicii Ordinul Gloria Muncii Medalia „Mihai Eminescu” ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Iuri[2] ori Iurii Grekov,[3] precum și variantele Iurie,[4] Iuri[5] sau Iurii Grecov[6] (în rusă Юрий Греков; n. , Cahul, România – d. , Chișinău, Republica Moldova) a fost un scriitor și traducător sovietic și moldovean de limbă rusă.
Biografie
S-a născut în orașul Cahul din județul omonim, Basarabia (România interbelică), în familia lui Fedor Grekov (1903-1990) și Elena Grekova (Notevskaia) (1906-1998), ambii bulgari basarabeni. A lucrat în ziare regionale până în 1964, apoi, în presa republicană moldovenească. Din 1975 a fost membru al Uniunii Scriitorilor din URSS.
Din 1988 până la sfârșitul vieții sale a fost redactor-șef al revistei literare Кодры („Codri”, ulterior, Moldova literară).
Prima carte (pentru copii) Голубые искры („Scântei albastre”) a fost publicată de editura „Lumina” din Chișinău în 1966. În anii următori, au fost publicate peste douăzeci de cărți ale sale. Povestea Дротик Одиссея („Dartul Odiseei”) a fost publicată în Germania (1981), colecția На кругах времен („Pe cercurile vremurilor”), în Bulgaria (1982), povestea „Calif pentru o oră” a fost publicată în română (1990), „Eminescu în oglinda filateliei” (1995), în rusă și română.[6] De asemenea, a tradus proză din ucraineană, română și bulgară.
În ultimii ani, a lucrat la zece volume ale Энциклопедия Юрия Грекова от А до Я („Enciclopedia lui Iuri Grekov de la A la Z”); în prezent au fost publicate primele șapte volume în limbile rusă și română: Румыния в лицах („România în chipuri”), Сюрпризы, курьезы и всякая всячина („Surprize, curiozități și tot felul de lucruri”), Родина („Patria”), О, женщины („Oh, femeile”), На пороге Вселенной („La pragul Universului”), Как это было („Cum a fost”), Короны, короны, короны („Coroane, coroane, coroane”). Au fost pregătite pentru publicare: Евреи знаменитые, очень знаменитые и очень-очень знаменитые („Evrei celebri, foarte faimoși și foarte, foarte faimoși”), Имя на карте („Nume pe hartă”), Масоны. Кто это? („Francmasoni. Cine sunt?”).
Scriitorul a fost distins cu premii de stat ale Republicii Moldova: medalia „Mihai Eminescu” (1996) pentru merite literare, Ordinul „Gloria Muncii” (1998)[5] și cel mai mare premiu al țării, Ordinul Republicii (2010).[2]
A decedat la 19 august 2010 la Chișinău.[7]
La 17 aprilie 2018, la Chișinău a fost organizată o seară de omagiere a scriitorului, care ar fi împlinit 80 de ani.[4]
Referințe
- ^ a b c d Юрий Греков, Internet Speculative Fiction Database, accesat în
- ^ a b „privind conferirea "Ordinului Republicii" domnului Iuri GREKOV”. . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Iurii Grekov (1938-2010), scriitor. In memoriam”. cfilatelia.md. Accesat în .
- ^ a b „Scriitorul Iurie Grecov a fost omagiat la 80 de ani de la naștere”. moldpres.md. . Accesat în .
- ^ a b „Privind conferirea de distincții de stat domnilor Iuri GRECOV și Iuri PAVLOV”. . Accesat în .
- ^ a b „Eminescu în oglinda filateliei: (Creionări la portret)”. catalog.bnrm.md. Accesat în .
- ^ ru „Скончался известный молдавский писатель Юрий Греков”. kp.md. . Accesat în .