Oomycetes
Un editor a propus unirea acestei pagini cu o alta. S-a sugerat ca paginile „Oomicete” și „Oomycetes” să fie unite într-una singură. Vedeți eventual detalii în pagina de discuții. |
Acest articol sau această secțiune are bibliografia incompletă sau inexistentă. Puteți contribui prin adăugarea de referințe în vederea susținerii bibliografice a afirmațiilor pe care le conține. |
Oomycetes | |
---|---|
![]() | |
Sistemul reproductiv al Phytophthora infestans | |
Clasificare științifică | |
Domeniu: | Eukarya |
(neclasificat): | SAR |
Încrengătură: | Heterokontophyta |
Clasă: | Oomycota Arx, 1967[1] |
Ordine și familii | |
| |
Sinonime | |
| |
Modifică text ![]() |
Clasa Oomycètes este inclusă în secția Eumycetes, „ciupercile adevărate”, regnul Mycota.
Oomycetele includ numeroase specii de ciuperci cu comportare saprofitică, facultativ parazită sau cu specializare obligat parazită. Corpul vegetativ este prezentat printr-un sifonoplast, bogat ramificat, constituit din hife cilindrice, hialine, continue, neseptate. Membrana celulară conține celuloză, nu chitină ca alte clase de ciuperci. Oomicetele sunt haplobionte, diplobiontul fiind reprezentant prin oospor.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/84/Peronospora_manshurica_on_soybean_leaf.jpg/220px-Peronospora_manshurica_on_soybean_leaf.jpg)
Înmulțirea asexuată se realizează prin zoospori biflagelați (g. Plasmopara) sau prin conidii la formele mai evoluate (g. Peronospora). Procesul sexuat al oomicetelor este oogamia, o formă mai evoluată de heterogametangiogamie și se petrece pin copularea oogonului și anteridiei. În urma procesului de fecundație rezultă oospori diploidali, care reprezintă și forma de iernare sau de rezistență a ciupercilor din această clasă. În cl. Oomycetes sunt incluse câteva ordine, care se deosebesc prin structura miceliului, zoosporangiului și oosporilor. Majoritatea agenților patogeni fac parte din ord. Peronosporales.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/Plasmopara_viticola_000.jpg/220px-Plasmopara_viticola_000.jpg)
Referințe
- ^ Arx, J.A. von. 1967. Pilzkunde. :1-356
- ^ Winter, G. Rabenhorst’s Kryptogamen-Flora, 2nd ed., vol. 1, part 1, p. 32, 1880 [1879].
- ^ Dick, M. W. (2001). Straminipilous fungus. Dordrecht, the Netherlands: Kluwer Academic Publishers, p. 289.
Bibliografie
- HATMAN, M., BOBEȘ, I. și colab. Fitopatologie. București, Editura didactică și pedagigică, 1989, 468 p.
- BAICU, T., ȘESAN, TATIANA, EUGENIA. Fitopatologie agricolă. Editura Ceres, București, 1996, 316 p
- BĂDĂRĂU, S. Fitopatologie. Ch.: S. n. „Print-Caro” SRL, 2009, 360 p.
- BĂDĂRĂU, S. Fitopatologia generală. Curs. Ch.: Centrul editorial al UASM, 2010, 100 p