Azotni iperit
![]() |
![]() |
![]() |
Azotni iperiti su citotoksični hemoterapijski agensi, koji su slični iperitu. Mada oni normalno nalaze primenu u medicini,[1][2] u principu ova jedinjenja se takođe mogu koristiti kao agensi u hemijskom ratu.[3][4] Azotni iperiti su nespecifični DNK alkilacini agensi. Nekoliko nacija je imalo velike zalihe azotnog iperita tokom Drugog svetskog rata, ali on nije korišten u borbama.[5][6] Poput drugih tipova iperita, azotni iperiti su moćni i istrajni vezikanti (izazivači plikova). Glavni primeri ovog materijala (HN1, HN2, HN3) su stoga klasifikovani kao Supstance plana 1 u okviru Konvencije o hemijskom oružju.[7] Njihova proizvodnja i primena su stoga strogo ograničene.[8]
Reference
- ^ Stanford University School of Medicine (2013). „Topical Nitrogen Mustard (Mustargen)”. stanford.edu.
- ^ University of California, Los Angeles (2002). „Brassica alba or Sinapis nigra”. ucla.edu.
- ^ Mahdi Balali-Mood, Mehrdad Hefazi, MD; Iranian Journal of Medical Sciences (2005). „THE CLINICAL TOXICOLOGY OF SULFUR MUSTARD” (PDF). Iranian Academy of Medical Sciences. стр. 162—179. Архивирано из оригинала (PDF) 20. 10. 2013. г. Приступљено 20. 02. 2014. CS1 одржавање: Вишеструка имена: списак аутора (веза)
- ^ Centers for Disease Control and Prevention. „SULFUR MUSTARD: HEALTH EFFECTS” (PDF). cdc.gov.
- ^ Daniel C. Keyes; Lippincott Williams & Wilkins; Richard B. Schwartz; Raymond E. Swienton (2004). Medical Response to Terrorism: Preparedness and Clinical Practice. books.google.com. стр. 16. ISBN 978-0781749862.
- ^ Centers for Disease Control and Prevention (4. 4. 2013). „Facts About Nitrogen Mustards”. cdc.gov. Архивирано из оригинала 03. 09. 2013. г. Приступљено 20. 02. 2014.
- ^ Organisation for the Prohibition of Chemical Weapons. „Chemical Weapons Convention: Schedule 1 Toxic chemicals”. opcw.org. Архивирано из оригинала 07. 06. 2013. г. Приступљено 20. 02. 2014.
- ^ United States Department of State, Bureau of Arms Control, Verification and Compliance; United States Department of Commerce, Bureau of Industry and Security (2004). „Introduction to Industry Implementation of the Chemical Weapons Convention” (PDF). cwc.gov. Архивирано из оригинала (PDF) 20. 10. 2013. г. Приступљено 20. 02. 2014. CS1 одржавање: Вишеструка имена: списак аутора (веза)
- п
- р
- у
Intracelularni hemoterapijski lekovi/Antineoplastični lekovi (L01)
(M faza)
Blokiranje formiranja microtubule | Vinca alkaloidi (Vinblastin, Vinkristin, Vinflunin, Vindesin, Vinorelbin) |
---|---|
Blokiranje rasformiranja microtubule | Taksani (Cabazitaksel, Docetaksel, Larotaksel, Ortataksel, Paclitaksel, Tesetaksel) • Epotiloni (Iksabepilon) |
DNK replikacije
Aminolevulinska acid/Metil aminolevulinat • Efaproksiral • Porfirin derivati (Porfimer natrijum, Talaporfin, Temoporfin, Verteporfin)
Inhibitori enzima | FI (Tipifarnib) • CDK inhibitori (Alvocidib, Seliciklib) • PrI (Bortezomib) • PhI (Anagrelid) • IMPDI (Tiazofurin) • LI (Masoprokol) • PARP inhibitor (Olaparib) • HDAC (Vorinostat, Romidepsin) |
---|---|
Receptorski antagonisti | |
Drugi/negrupisani | Amsakrin • Trabektedin • retinoidi (Alitretinoin, Tretinoin) • Arsen trioksid • asparaginski iscrpljivači (Asparaginaza/Pegaspargaza) • Celekoksib • Demekolcin • Elesklomol • Elsamitrucin • Etoglucid • Lonidamin • Lukanton • Mitoguazon • Mitotan • Oblimersen • mTOR inhibitori (Everolimus, Temsirolimus) |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
Azotni iperit на Викимедијиној остави.