Kljunorošci
Kljunorošci Vremenski raspon: Kasni miocen do sadašnjosti | |
---|---|
![]() | |
Malabarski sivi kljunorožac Ocyceros griseus | |
Naučna klasifikacija ![]() | |
Domen: | Eukaryota |
Carstvo: | Animalia |
Tip: | Chordata |
Klasa: | Aves |
Red: | Bucerotiformes |
Porodica: | Bucerotidae Rafinesque, 1815 |
Rodovi | |
Kljunorošci (lat. Bucerotidae) su porodica ptica iz reda Bucerotiformes[1], nekada klasificirane u red modrivrana iz kojih su izdojene zajedno sa porodicom Bucorvidae. Po građi tela i izgledu su slični tukanima, ali su nesrodni. Ta sličnost se može pripisati konvergentnoj evoluciji. Po Sibli-Ahlkvistovoj taksonomiji kljunorošci se svrstavaju u zaseban red Bucerotiformes.
Opis
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ef/BEAKS_OF_THE_BUCEROS_OR_HORN-BILL.jpg/300px-BEAKS_OF_THE_BUCEROS_OR_HORN-BILL.jpg)
Ove ptice su jedine ptice kojima su prva dva vratna pršljena (aksis i atlas) spojena, verojatno zbog vrlo velikog kljuna karakterističnog za ovu porodicu. Kljun je dugačak i zakrivljen nadole, a vrhovi vilica se spajaju i formiraju „klešta”. Unutarnji oštri rubovi su nazubljeni. Mnoge vrste na kljunu imaju kacigu koja je u svom najjednostavnijem obliku samo greben, a kod ostalih se razvila u posebnu strukturu koja može biti raznih oblika. Ponekad je čak i veća od samog kljuna. Kod mladih jedinki je kaciga uvek delomično razvijena, a kod odraslih mužjaka je veća i potpunija nego kod ženki. Kod svih vrsta osim jedne se kaciga sastoji od tanke navlake keratina i unutarnjih koštanih podupirača. Oglašavaju se nazalno prostim kvocanjem, zviždanjem, hukanjem, brujanjem ili piskavim vrištanjem, pa je moguće da kaciga ima ulogu i u oglašavanju.
Mogu da narastu od 30 do 160 cm, zajedno sa izduženim središnjim repnim perima kod šljemastog kljunorošca. Mogu da teže od 85 g do 4,5 kg i da imaju raspon krila od 1,8 m. Mužjak je 10% veći od ženke i ima 15-20% duži kljun. Perje je crne, bele, sive ili smeđe boje, a kljunorošci često imaju kombinacije ovih boja. Goli delovi na licu, vratu i oko očiju često su jarko obojeni.
Hrane se voćem, bubama, a dve vrste su mesojedi.
Razmnožavanje
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/Britannica_Hornbill_Buceros_bicornis.png/240px-Britannica_Hornbill_Buceros_bicornis.png)
Kljunorošci postaju polno zreli između prve i šeste godine života. Teritorije oko gnezda, koje mogu biti veličine od 10 ha do 100 km kvadratnih, brane oglašavanjem. Većina ih je monogamna. Gnijezda su prirodne šupljine u drveću, ali i na zemljanim i stenovitim odsecima. Kod svih vrsta, osim dve vrste koje žive na tlu, ženka zatvara ulaz u rupu i ostavlja samo uski prorez da bi joj mužjak mogao dodavati hranu. Ostatke hrane i otpatke izbacuju kroz istu rupu. Ženke većih vrsta snesu 1-2 jajeta, a kod manjih do 8. Inkubacija traje 25-40 dana, a mladunci ostaju u gnijezdu 45-86 dana. Nakon što se mladi izlegu, ženka probija zid, a kod nekih vrsta roditelji ponovo zagrade ptiće unutra.[2][3]
Rasprostranjenost
Nastanjuju podsaharsku Afriku, Arapsko poluostrvo, Pakistan, Indiju, jugoistočnu Aziju i ostrva istočno od Nove Gvineje. Staništa su im šume i savane. Postoji 57 vrsta u 14 rodova. Dve filipinske vrste su kritično ugrožene, sedam drugih vrsta je ugroženo.[4]
Taksonomija
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b3/Redbilledhornbill129.jpg/220px-Redbilledhornbill129.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/77/Indian_Grey_Hornbill_I2_IMG_9029.jpg/220px-Indian_Grey_Hornbill_I2_IMG_9029.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Anthracoceros_marchei_-Palawan-8.jpg/220px-Anthracoceros_marchei_-Palawan-8.jpg)
Familiju Bucerotidae je uveo (kao Buceronia) francuski polihistor Konstantin Samjuel Rafinesk 1815. godine.[5][6] Postoje dve podfamilije: Bucorvinae sadrži dva kljunorošca u jednom rodu, i Bucerotinae sadrži sve ostale taksone. Tradicionalno oni se svrstavaju u red Coraciiformes (čime su takođe obuhvaćeni vodomari, modrovrane, pupavci i pčelarice). U Sibli-Alkvistovoj taksonomiji, kljunorošci su doduše odvojeni od Coraciiformes u nihov zasebni red, Bucerotiformes, sa podfamilijama definisanim na nivou familija. Imajući u vidu da su gotovo jednako udaljeni od modrovrana, vodomara i pupavaca kao što su trogoni,[7] izabrani aranžman je više stvar ličnog ukusa nego dobro uspostavljene taksonomske prakse. Sve što se može reći sa razumnom izvesnošću je da bi postavljanje kljunorošaca izvan Coraciiformes a trogona unutar bilo pogrešno.
Rodovi
- Aceros Hodgson, 1844
- Anorrhinus Reichenbach, 1849
- Anthracoceros Reichenbach, 1849
- Berenicornis Bonaparte, 1850
- Buceros Linnaeus, 1758
- Bycanistes Cabanis & Heine, 1860
- Ceratogymna Bonaparte, 1854
- Ocyceros Hume, 1873
- Penelopides Reichenbach, 1849
- Rhinoplax Gloger, 1841
- Rhyticeros Reichenbach, 1849
- Tockus Lesson, 1830
- Tropicranus W. L. Sclater, 1922
Vrste
- Aceros cassidix (Temminck, 1823)
- Aceros corrugatus (Temminck, 1832)
- Aceros leucocephalus (Vieillot, 1816)
- Aceros nipalensis (Hodgson, 1829)
- Aceros waldeni (Sharpe, 1877)
- Anorrhinus galeritus (Temminck, 1831)
- Anorrhinus tickelli (Blyth, 1855)
- Anthracoceros albirostris (Shaw, 1808)
- Anthracoceros coronatus (Boddaert, 1783)
- Anthracoceros malayanus (Raffles, 1822)
- Anthracoceros marchei Oustalet, 1885
- Anthracoceros montani (Oustalet, 1880)
- Berenicornis comatus (Raffles, 1822)
- Buceros bicornis Linnaeus, 1758
- Buceros hydrocorax Linnaeus, 1766
- Buceros rhinoceros Linnaeus, 1758
- Bycanistes brevis Friedmann, 1929
- Bycanistes bucinator (Temminck, 1824)
- Bycanistes cylindricus (Temminck, 1831)
- Bycanistes fistulator (Cassin, 1850)
- Bycanistes subcylindricus (P. L. Sclater, 1871)
- Ceratogymna atrata (Temminck, 1835)
- Ceratogymna elata (Temminck, 1831)
- Ocyceros birostris (Scopoli, 1786)
- Ocyceros gingalensis (Shaw, 1811)
- Ocyceros griseus (Latham, 1790)
- Penelopides affinis Tweeddale, 1877
- Penelopides exarhatus (Temminck, 1823)
- Penelopides manillae (Boddaert, 1783)
- Penelopides mindorensis Steere, 1890
- Penelopides panini (Boddaert, 1783)
- Rhinoplax vigil (J. R. Forster, 1781)
- Rhyticeros everetti (Rothschild, 1897)
- Rhyticeros narcondami Hume, 1873
- Rhyticeros plicatus (J. R. Forster, 1781)
- Rhyticeros subruficollis (Blyth, 1843)
- Rhyticeros undulatus (Shaw, 1811)
- Tockus alboterminatus (Buttikofer, 1889)
- Tockus bradfieldi (Roberts, 1930)
- Tockus camurus Cassin, 1857
- Tockus deckeni (Cabanis, 1868)
- Tockus erythrorhynchus (Temminck, 1823)
- Tockus fasciatus (Shaw, 1811)
- Tockus flavirostris (Ruppell, 1835)
- Tockus hartlaubi Gould, 1861
- Tockus hemprichii (Ehrenberg, 1833)
- Tockus jacksoni (Ogilvie-Grant, 1891)
- Tockus leucomelas (Lichtenstein, 1842)
- Tockus monteiri Hartlaub, 1865
- Tockus nasutus (Linnaeus, 1766)
- Tockus pallidirostris (Hartlaub & Finsch, 1870)
- Tropicranus albocristatus (Cassin, 1848)
Podvrste
- Aceros corrugatus corrugatus (Temminck, 1832)
- Aceros corrugatus rugosus (Begbie, 1834)
- Anorrhinus tickelli austeni Jerdon, 1872
- Anorrhinus tickelli tickelli (Blyth, 1855)
- Anthracoceros albirostris albirostris (Shaw, 1808)
- Anthracoceros albirostris convexus (Temminck, 1832)
- Buceros hydrocorax hydrocorax Linnaeus, 1766
- Buceros hydrocorax mindanensis Tweeddale, 1877
- Buceros hydrocorax semigaleatus Tweeddale, 1878
- Buceros rhinoceros borneoensis Schlegel & S. Muller, 1840
- Buceros rhinoceros rhinoceros Linnaeus, 1758
- Buceros rhinoceros silvestris Vieillot, 1816
- Bycanistes cylindricus albotibialis (Cabanis & Reichenow, 1877)
- Bycanistes cylindricus cylindricus (Temminck, 1831)
- Bycanistes fistulator duboisi W. L. Sclater, 1922
- Bycanistes fistulator fistulator (Cassin, 1850)
- Bycanistes fistulator sharpii (Elliot, 1873)
- Bycanistes subcylindricus subcylindricus (P. L. Sclater, 1871)
- Bycanistes subcylindricus subquadratus Cabanis, 1880
- Penelopides affinis affinis Tweeddale, 1877
- Penelopides affinis basilanicus Steere, 1890
- Penelopides affinis samarensis Steere, 1890
- Penelopides exarhatus exarhatus (Temminck, 1823)
- Penelopides exarhatus sanfordi (Stresemann, 1932)
- Penelopides manillae manillae (Boddaert, 1783)
- Penelopides manillae subniger McGregor, 1910
- Penelopides panini panini (Boddaert, 1783)
- Penelopides panini ticaensis Hachisuka, 1930
- Rhyticeros plicatus dampieri Mayr, 1934
- Rhyticeros plicatus harterti Mayr, 1934
- Rhyticeros plicatus jungei Mayr, 1937
- Rhyticeros plicatus mendanae Hartert, 1924
- Rhyticeros plicatus plicatus (J. R. Forster, 1781)
- Rhyticeros plicatus ruficollis (Vieillot, 1816)
- Rhyticeros undulatus aequabilis Sanft, 1960
- Rhyticeros undulatus undulatus (Shaw, 1811)
- Tockus alboterminatus alboterminatus (Buttikofer, 1889)
- Tockus alboterminatus geloensis (Neumann, 1905)
- Tockus alboterminatus suahelicus (Neumann, 1905)
- Tockus erythrorhynchus damarensis (Shelley, 1888)
- Tockus erythrorhynchus erythrorhynchus (Temminck, 1823)
- Tockus erythrorhynchus kempi Treca & Erard, 2000
- Tockus erythrorhynchus ruahae Kemp & Delport, 2002
- Tockus erythrorhynchus rufirostris (Sundevall, 1850)
- Tockus fasciatus fasciatus (Shaw, 1811)
- Tockus fasciatus semifasciatus (Hartlaub, 1855)
- Tockus hartlaubi granti (Hartert, 1895)
- Tockus hartlaubi hartlaubi Gould, 1861
- Tockus leucomelas elegans Hartlaub, 1865
- Tockus leucomelas leucomelas (Lichtenstein, 1842)
- Tockus nasutus epirhinus (Sundevall, 1850)
- Tockus nasutus nasutus (Linnaeus, 1766)
- Tockus pallidirostris neumanni (Reichenow, 1894)
- Tockus pallidirostris pallidirostris (Hartlaub & Finsch, 1870)
- Tropicranus albocristatus albocristatus (Cassin, 1848)
- Tropicranus albocristatus cassini (Finsch, 1903)
- Tropicranus albocristatus macrourus (Bonaparte, 1850)
Galerija
- Kritično ugrožena vrsta Aceros waldeni u letu.
- Ženka velikog kljunorošca
- Bucorvus leadbeateri, vrsta kljunorošca koji živi na tlu.
- Aceros cassidix, vrsta jarkih boja.
- Jedinstveni dugorepi šlemni kljunorožac se obično stavlja u sopstveni rod
- Bycanistes subcylindricus, poput svih pripadnika roda Bycanistes, ima šareno perje.
- Aceros cassidix, rani 19. vek, Indonezija
Reference
- ^ Catalogue of Life: 2012 Annual Checklist[мртва веза]
- ^ Hornbill, Written By: The Editors of Encyclopaedia Britannica
- ^ Moreau, RE (1937). „The comparative breeding biology of the African Hornbills (Bucerotidae)” (PDF). Proceedings of the Zoological Society of London, Series A. 107 (Part 3): 331—346. doi:10.1111/j.1096-3642.1937.tb00815.x. Архивирано из оригинала (PDF) 6. 3. 2018. г. Приступљено 8. 4. 2019.
- ^ Maruli, Aditia (18. 6. 2011). „Sumba hornbills under increasing threat of extinction”. Antara News. Приступљено 9. 3. 2014.
- ^ Rafinesque, Constantine Samuel (1815). Analyse de la nature ou, Tableau de l'univers et des corps organisés (на језику: French). Palermo: Self-published. стр. 66. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза)
- ^ Bock, Walter J. (1994). History and Nomenclature of Avian Family-Group Names. Bulletin of the American Museum of Natural History. Number 222. New York: American Museum of Natural History. стр. 146, 252.
- ^ Johansson, Ulf S.; Ericson, Per G.P. (2003). „Molecular support for a sister group relationship between Pici and Galbulae (Piciformes sensu Wetmore 1960)” (PDF). J. Avian Biol. 34 (2): 185—197. doi:10.1034/j.1600-048X.2003.03103.x. Архивирано из оригинала (PDF) 04. 10. 2018. г. Приступљено 30. 10. 2008.
Literatura
- Bock, Walter J. (1994). History and Nomenclature of Avian Family-Group Names. Bulletin of the American Museum of Natural History. Number 222. New York: American Museum of Natural History. стр. 146, 252.
- Rafinesque, Constantine Samuel (1815). Analyse de la nature ou, Tableau de l'univers et des corps organisés (на језику: French). Palermo: Self-published. стр. 66. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза)
- Kemp, Alan C. & Woodcock, Martin The Hornbills: Bucerotiformes. Oxford University Press, Oxford. . New York. 1995. ISBN 978-0-19-857729-4.
- Maclean, Gordon Lindsay & Roberts, Austin Roberts' Birds of Southern Africa (Revised Edition). . Hyperion Books. 1988. ISBN 978-1-85368-037-3.
- Wallace, Alfred Russel (1863): "The Bucerotidæ, or Hornbills Архивирано на сајту Wayback Machine (30. април 2009)". The Intellectual Observer June 1863: 309–316.
- Zimmerman, Dale A., Turner, Donald A., & Pearson, David J. Birds of Kenya and Northern Tanzania (Field Guide Edition). . Princeton University Press. 1999. ISBN 978-0-691-01022-9.
Spoljašnje veze
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/df/Wikispecies-logo.svg/34px-Wikispecies-logo.svg.png)
- Hornbill videos Архивирано на сајту Wayback Machine (24. мај 2011) on the Internet Bird Collection
- ITIS Taxonometric Report Data
- Birds of India website
- Hornbill Conservation: Hornbill Specialist Group, IUCN.
- Narcondam Island Wildlife Sanctuary Архивирано на сајту Wayback Machine (4. јануар 2009)