Triakis megalopterus
Triakis megalopterus Status i världen: Livskraftig (lc)[1] | |
![]() | |
Systematik | |
---|---|
Domän | Eukaryoter Eukaryota |
Rike | Djur Animalia |
Stam | Ryggsträngsdjur Chordata |
Understam | Ryggradsdjur Vertebrata |
Överklass | Broskfiskar Chondrichthyes |
Klass | Hajar och rockor Elasmobranchii |
Ordning | Gråhajartade hajar Carcharhiniformes |
Familj | Hundhajar Triakidae |
Släkte | Triakis |
Art | Triakis megalopterus |
Vetenskapligt namn | |
§ Triakis megalopterus | |
Auktor | (Smith, 1839) |
Utbredning | |
![]() Utbredningsområde | |
Synonymer | |
Mustelus nigropunctatus Smith, 1952[2] Triakis natalensis (Steindachner, 1866)[2] Mustelus natalensis Steindachner, 1866[2] Mustelus megalopterus Smith, 1839[2] Mustelus punctulatus (non Risso, 1826)[3] | |
Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen |
Triakis megalopterus[4] är en hajart som först beskrevs av Smith 1839. Triakis megalopterus ingår i släktet Triakis och familjen hundhajar.[5][6] Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.[5]
Arten förekommer i Atlanten vid Angola, Namibia och Sydafrika. Den dyker till ett djup av 50 meter. Exemplaren blir upp till 208 cm långa. Individer av hankön kan vara könsmogna vid en längd av 125 cm och av honkön vid 140 cm. Honor lägger inga ägg utan föder 5 till 15 levande ungar. Dräktigheten varar i 19 till 21 månader. Ungarna är vid födelsen cirka 40 cm långa. Uppskattningsvis blir honor könsmogna när de är 15 år gamla och livslängden ligger vid ungefär 25 år.[1]
Triakis megalopterus fångas ibland av lokala fiskare. Några exemplar hamnar som bifångst i fiskenät. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.[1]
Källor
- ^ [a b c] Pollom, R., Da Silva, C., Gledhill, K., McCord, M.E. & Winker, H. 2019 Triakis megalopterus . Från: IUCN 2019. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2018.1. Läst 2023-040-13.
- ^ [a b c d] Compagno, L.J.V. (1984) FAO Species Catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes., FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
- ^ Bass, A.J., P.C. Heemstra and L.J.V. Compagno (1986) Carcharhinidae., p. 67-87. In M.M. Smith and P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlin.
- ^ Compagno, L.J.V. (1999) Checklist of living elasmobranchs., p. 471-498. In W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland.
- ^ [a b] Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.) (17 augusti 2011). ”Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.”. Species 2000: Reading, UK. http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2011/search/all/key/triakis+megalopterus/match/1. Läst 24 september 2012.
- ^ Froese, Rainer/Pauly, Daniel (red., 2023). "Triakis megalopterus" i FishBase, april 2023.
Externa länkar
Wikimedia Commons har media som rör Triakis megalopterus.
Bilder & mediaWikispecies har information om Triakis megalopterus.
Artförteckning
|