Двадцяте століття (фільм, 1976)
Двадцяте століття![]() | |
---|---|
італ. Novecento | |
![]() «Europe's most important, powerful and forceful motion picture ever…!» | |
Жанр | історична драма |
Режисер | Бернардо Бертолуччі |
Продюсер | Альберто Грімальді |
Сценарист | Франко Аркаллі Бернардо Бертолуччі Джованні Бертолуччі |
У головних ролях | Роберт де Ніро Жерар Депардьє Домінік Санда Дональд Сазерленд Лаура Бетті Берт Ланкастер Стерлінг Гейден Стефанія Сандреллі |
Оператор | Вітторіо Стораро |
Композитор | Енніо Морріконе |
Монтаж | Франко Аркаллі |
Художник | Марія Паола Майно Джанні Кваранта Еціо Фріджеріо |
Кінокомпанія | Les Productions Artistes Associés (Італія) Produzioni Europee Associati (PEA) (Італія) |
Дистриб'ютор | 20th Century Fox |
Тривалість | 316 хв. 162 хв. (1-ша частина) 154 хв. (2-га частина) 245 хв. (монтажна версія) |
Мова | англійська та італійська |
Країна | ![]() ![]() ![]() |
Рік | 1976 |
Кошторис | $9 000 000 |
IMDb | ID 0074084 |
Рейтинг | MPAA: NC-17 |
![]() |
«Двадцяте століття» (італ. Novecento, інша назва — «1900») — епічна художня історична драма Бернардо Бертолуччі, яка вийшла на екрани в 1976 році. У фільмі, сюжет якого будується на найвідоміших подіях XX ст., знімалися зірки європейського та американського кіно. «Двадцяте століття» вважається одним з найдовших художніх фільмів у світі. Його хронометраж становить понад 5 годин.
Сюжет
Головні герої фільму — Альфредо (Роберт Де Ніро) і Ольмо (Жерар Депардьє) — дві людини, які народилися в Італії в один час, в одному регіоні, але в абсолютно різних сім'ях (поміщицький та наймитській). В епічному, тривалістю понад п'ять годин, фільмі показані їхні життєві шляхи на тлі історичних подій і зміни суспільних настроїв Італії в першій половині XX століття. Основний мотив фільму — звільнення італійського селянства з-під патріархальної й напівфеодальної влади землевласників.
Картина починається 1901 роком, коли, в день смерті Джузеппе Верді, в маєток Берлінг'єрі з'являються на світ позашлюбний син наймички Ольмо Далько і поміщицький онук Альфредо Берлінг'єрі. Контраст середовища, що оточує кожну з цих подій, супроводжує подальший розвиток дії. Ольмо та Альфредо дружать, наскільки їм дозволяють соціальні умовності, при цьому рішучий Ольмо притягує до себе домашнього Альфредо.
Доля розводить їх, коли починається страйк наймитів та їхніх голодних дітей забирають робочі-анархісти Генуї. Ольмо і Альфредо з'являються в маєток вже після закінчення Першої світової війни: один — як демобілізований солдат, а інший — як відставний тиловий офіцер (що був відкуплений від відряджання на фронт своїм батьком).
У ролях
Актор | Роль |
---|---|
Роберт де Ніро | Альфредо Берлінг'єрі Альфредо Берлінг'єрі |
Жерар Депардьє | Ольмо Далько Ольмо Далько |
Домінік Санда | Ада Фіастрі Пулен Ада Фіастрі Пулен |
Дональд Сазерленд | Аттіла Меланкіні Аттіла Меланкіні |
Лаура Бетті | Регіна Регіна |
Берт Ланкастер | Альфредо Берлінг'єрі-старший Альфредо Берлінг'єрі-старший |
Франческа Бертіні | сестра Дезолата сестра Дезолата |
Вернер Брунс | Оттавіо Берлінг'єрі Оттавіо Берлінг'єрі |
Стефанія Казіні | Неве жінка з епілепсією Неве |
Стерлінг Гейден | Лео Далько Лео Далько |
Стефанія Сандреллі | Аніта Фоскіжінка Ольмо жінка Ольмо Аніта Фоскіжінка Ольмо |
Еллен Швірс | Амелія Амелія |
Аліда Валлі | синьйора Піоппі синьйора Піоппі |
П'єтро Лонгарі Понцоні | синьйор Піоппі синьйор Піоппі |
Ромоло Валлі | Джованні Берлінг'єрі Джованні Берлінг'єрі |
Анна Хенкель | молода Аніта молода Аніта |
Джакомо Ріццо | Ріголетто Ріголетто |
Піппо Кампаніні | Дон Тарчісіо Дон Тарчісіо |
Паоло Павезі | Альфредо в дитинстві Альфредо |
Роберто Макканті | Ольмо в дитинстві Ольмо |
Антоніо Пьованеллі | Туро Далько Туро Далько |
Паулу Бранку | Орсо Далько Орсо Далько |
Лью Босісіо | Нелла Далько Нелла Далько |
Марія Монті | Розіна Далько Розіна Далько |
Анна-Марія Герарді | Елеонора Елеонора |
Хосе Квальо | Аранзіні Аранзіні |
Одоардо Даль'альо | Оресте Далько Оресте Далько |
Патриція Де Клара | Стелла Стелла |
Едда Ферронао | дочка Стелли дочка Стелли |
Тиціана Сенаторі | Регіна в дитинстві Регіна |
Анджело Пельєгріно | кравець кравець |
Демесіо Лусарді | Монтанаро селянин з великими вухами Монтанаро |
Карлотта Баріллі | селянка селянка |
Б'янка Мал'якка | селянка селянка |
Вінні Ріва | паризький селянин паризький селянин |
Катерина Косак | паризька селянка паризька селянка |
Фабіо Гарріба | селянин на страті Аттіли селянин на страті Аттіли |
Наццарено Натале | селянин на страті Аттіли селянин на страті Аттіли |
Клара Колозімо | жінка, яка звинувачує Ольмо жінка, яка звинувачує Ольмо |
Сальватор Муредду | начальник Королівської гвардії начальник Королівської гвардії |
Алессандро Бозіо | фашист фашист |
Вітторіо Фанфоні | фашист фашист |
Міммо Полі | фашист фашист |
Серджо Серафіні& | молодий фашист молодий фашист |
Франческо Д'Адда | солдат у потязі солдат у потязі |
Аллен Миджетте | скитальник скитальник |
Маріо Меніконі | в титрах не вказаний в титрах не вказаний |
П'єро Віду | в титрах не вказаний в титрах не вказаний |
Критика
Був неоднозначно сприйнятий світовою кінопресою: на інтернет-агрегаторі Rotten Tomatoes рейтинг фільму становить 53 %[1]. Після прем'єри наробив не менше шуму, ніж попередній йому «Останнє танго в Парижі», через провокаційні сцени сексу. Роджер Еберт, зокрема, заявив, що у фільму було безліч амбіцій, проте мало які з них були реалізовані.
Цікаві факти
- Бертолуччі хотів, щоб у ролі Альфредо Берлінг'єрі знявся Джек Ніколсон.
- Оригінальна версія фільму тривала 5 годині 17 хвилин і містила сцени вбивства тварин, а також еротичні сцени за участю Роберта Де Ніро, Жерара Депардьє та Стефанії Казіні.
- Дональд Сазерленд так не полюбив втілений ним на екрані образ, що згодом не міг дивитися цей фільм багато років.
- У фільмі було зайнято понад 1200 акторів масовки.
Нагороди
- 1977 — Премія «Боділь» за «Найкращий європейський фільм» у Данії[2].
- 1977 — номінація «Найкраща робота оператора» (Витторіо Стораро) Національного товариства кінокритиків США
- 1977 — номінація «Найкраща жіноча роль другого плану» (Аліда Валлі), номінація «Найкраща жіноча роль другого плану» (Лаура Бетті) Італійського національного синдикату кіножурналістів
- 1978 — Премія «Святого Георгія» за «Найкращу акторську гру» (Роберт де Ніро)
- 2006 — номінація «Найкраще DVD-видання класики» премії «Супутник»
Примітки
|
|