AGV
AGV | |
---|---|
Alstom AGV на Innotrans 2008 | |
Основні дані | |
Країна виробництва | ![]() |
Виробник | Alstom |
Побудовано поїздів | 25 |
Технічні дані | |
Рід струму і напруга у контактній мережі | 25 кВ 50 Гц змінного струму; 15 кВ 50 Гц змінного струму; 3 кВ постійного струму;1,5 кВ постійного струму. |
Кількість вагонів | 7-14 |
Матеріал вагона | Алюміній з використанням композитних матеріалів у шарнірній секції |
Конструкційна швидкість | 360 км/год (220 миль/год) при 25 кВ та 50 Гц змінного струму; 320 км/год (200 миль/год) при 15 кВ та 16 2/3 Гц змінного струму; 250 км/год (160 миль/год) при 3 кВ постійного струму; 200 км/год (120 миль/год) при 1,5 кВ постійного струму. |
Ширина колії | 1435 мм |
Вихідна потужність | 6,080 мВт; 8,153 к.с. |
Експлуатація | |
Країна експлуатації | ![]() |
Оператор | Nuovo Trasporto Viaggiatori |
![]() |
AGV (фр. Automotrice à grande vitesse - «високошвидкісна автомотриса») — швидкісні потяги 4-го покоління компанії Alstom, які передбачається використовувати у Франції замість теперішніх TGV. На відміну від TGV, рухомих електровозами, розташованими по кінцях поїзда, у AGV двигуни знаходяться під підлогою пасажирських вагонів. Цей принцип використовується в звичайних електричках і в швидкісних поїздах, таких, як німецький Velaro, японський Shinkansen та італійський Pendolino, але в AGV вперше вдалося поєднати цей підхід з розташуванням моторних візків не під самими вагонами, а під зчленуваннями між ними.
Alstom передбачає використання AGV в конфігурації від семи до чотирнадцяти вагонів, з загальною кількістю місць на 250-650 пасажирів. Експлуатаційна швидкість становитиме 360 км/год. Маса у AGV менша, ніж у попередників, що дозволяє економити електроенергію. AGV на 30% економніший за TGV.
Прототип поїзда був представлений 5 лютого 2008 в присутності президента Франції Ніколя Саркозі.
Технічні особливості
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2f/Alstom_AGV_Cerhenice_img_0365.jpg/300px-Alstom_AGV_Cerhenice_img_0365.jpg)
При проектуванні AGV була обрана схема електропоїзда з розподіленою тягою, з розташуванням моторних візків під підлогою пасажирських вагонів. Це стало можливим з появою потужних і водночас компактних синхронних двигунів Onix з постійними магнітами. На відміну від класичної компоновки з головним і кінцевим моторними вагонами, не виникає проблема з обмеженням максимального навантаження на вісь, яка в Європі становить 17 тонн.
У AGV, як і у TGV колісні візки розташовані не безпосередньо під підлогою вагонів, а під простором між вагонами. Такий підхід дозволяє вирішити ряд завдань: поліпшити вібро-і акустичний комфорт, збільшити безпеку і зменшити кількість колісних візків.
Синхронні електродвигуни і моторні візки типів, які будуть використовуватися в AGV, були встановлені на модифікованому TGV Duplex, який 3 квітня 2007 успішно пройшов шлях Париж—Страсбург, розвинувши рекордну швидкість 574,8 км/год. Метою експерименту було не тільки встановлення рекорду, але й перевірка різних систем і вимірювання аеродинамічних, акустичних та вібраційних показників, що було використано для поліпшення характеристик розроблюваного AGV.
Профіль носової частини оптимізований для зменшення аеродинамічного опору. У носовому обтічнику також укладені силові конструкції пасивної безпеки, непружна деформація яких здатна поглинути 4,5 МДж енергії при зіткненні.
Замовники
Першим замовником стала італійська компанія Nuovo Trasporto Viaggiatori (NTV), перша приватна компанія-оператор високошвидкісних поїздів у Європі. Згідно з контрактом, анонсованим 17 січня 2008, має бути поставлено 25 11-вагонних потягів AGV. Комерційна експлуатація планується з весни або початку літа 2011 року на маршруті Рим—Неаполь, а перші поставки — у вересні 2010. Спочатку поїзди будуть рухатися на зниженій швидкості 300 км/год.
Air France—KLM також розглядає вихід на ринок наземних високошвидкісних перевезень і планує закупівлю або лізинг деякої кількості поїздів AGV.
ВАТ Російські залізниці вивчає можливість закупівлі 20 високошвидкісних поїздів AGV виробництва французької компанії Alstom для маршруту Москва — Санкт-Петербург.
Посилання
- Сайт компанії Alstom [Архівовано 26 листопада 2004 у Wayback Machine.] (англ.)
![]() | Це незавершена стаття з технології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Ця стаття не містить посилань на джерела. Ви можете допомогти поліпшити цю статтю, додавши посилання на надійні (авторитетні) джерела. Матеріал без джерел може бути піддано сумніву та вилучено. (серпень 2017) |
Ця стаття потребує додаткових посилань на джерела для поліпшення її перевірності. Будь ласка, допоможіть удосконалити цю статтю, додавши посилання на надійні (авторитетні) джерела. Зверніться на сторінку обговорення за поясненнями та допоможіть виправити недоліки. Матеріал без джерел може бути піддано сумніву та вилучено. (серпень 2017) |